Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу в якому вказує, що вони з відповідачем з 16 червня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та від даного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, а тому на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та шлюбних відносин не підтримують. Спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки вони втратили почуття один до одного і сім`я розпалась остаточно, а тому примирення між ними неможливе та суперечить інтересам позивача. На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових доказів щодо заперечення проти позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, 07 листопада 2025 року від представника позивача надійшла заява у які вона просить розглянути справу без її участі та позивача, заявлені позовні вимоги підтримала повністю. /а.с.19-20/ Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 12 листопада 2025 року через канцелярію суду надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. /а.с.16/ Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 16 червня 2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 564, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». /а.с.9/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно частини першої статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За визначенням частини другої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення.\~\~ Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони припинили між собою подружні відносини, спільне господарство не ведеться та просять шлюб розірвати, збереження сім`ї та примирення вважають неможливим, а тому шлюб між сторонами належить розірвати. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Представник позивача при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. 10 листопада 2025 року від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи та просить стягнути з відповідача на користь позивача 10000.00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. /а.с.23-26/ Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) \~ \~ \~ \~ Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивачем надано: - договір № 13/10-2 про надання правничої допомоги від 13 жовтня 2025 року, укладений між адвокатом Дуднік Мариною Артурівною та [PERSON] /а.с.27-32/; - Додаткову угоду № 1 до Договору № 13/10-2 від 13 жовтня 2025 року /а.с.33-34/; - Акт № 1 прийому-передачі наданих послуг до Договору № 13/10-2 про надання правничої допомоги від 10 листопада 2025 року, згідно якого адвокат Дуднік М.А. надала, а клієнт [PERSON] прийняла виконані у відповідності до договору послуги, вартість наданих послуг за договором складає 10000.00 гривень, а саме: - 3000.00 гривень надання усної консультації щодо процесу розірвання шлюбу; - 6000.00 гривень підготовка і подання позовної заяви про розірвання шлюбу до Попільнянського районного суду; - 1000.00 гривень підготовка і подання до суду заяви про розгляд справи без участі позивача та її представника /а.с.35-36/. 12 листопада 2025 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги /а.с.38-41/ в якому він зазначає, що дана справа є малозначною, нескладною та однотипною, а отже не потребує багато часу для надання правничої допомоги позивачу. З огляду на нескладність та незначний обсяг наданої правничої допомоги у даній справі, досвід адвоката у захисті інтересів клієнта у подібних справах, відсутність додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, додаткових документів у справі, вбачається, що розмір правничої допомоги, який заявлений до відшкодування, не відповідає критеріям, які визначені законодавством та підлягає зменшенню за наявності відповідного клопотання. На підставі вищезазначеного, заперечує проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу та просить зменшити їх розмір. У відповідності до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2025 року у справі № 922/449/21 (провадження № 61-14668св24). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18). Наданими представником позивача документами підтверджується факт надання правничої допомоги адвокатом Дуднік М.А. позивачу у даній справі. Разом з тим, враховуючи незначну складність справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, беручи до уваги невеликий обсяг доказування, співмірність розміру витрат із наданими адвокатом послугами (складання позовної заяви), з огляду на рівень складності справи, ціни позову, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, заперечення відповідача, а також типовість таких позовних заяв, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 2000.00 гривень, які належить стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України,\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнала заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу в порядку частини четвертої статті 206 ЦПК України, в зв`язку з чим суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України. Представником позивача при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 968.96 гривень /а.с.14/, таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати в розмірі 484.48 гривень та належить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 484.48 гривень.

Outcome: approved