Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник адвокат Денис Т.Д. в інтересах довірительки [PERSON] звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області, та просить: - визнати недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ІФ 0050730, виданий Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області 01 червня 2000 року на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай), в розмірі 42,37 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), яка перебувала у колективній власності агрофірми «Бовшівська» як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є двоюрідною племінницею [PERSON] . [PERSON] за життя прийняв спадщину за законом після свого батька [PERSON] , а саме земельну частку(пай) розміром 42,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), проте не оформив своїх спадкових прав. Сертифікат на підтвердження права власності [PERSON] на земельну частку (пай) був виданий після його смерті, тобто [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Заповіту [PERSON] не залишив. Позивачка є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , що прийняла спадщину. Коли звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представником позивача адвокатом Денисом Т.Д. скеровано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. В судове засідання відповідач Галицька міська рада представника не скерувала. Представницею Гречух О.І. подано заяву про визнання позову та розгляду справи у відсутності представника ради. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] - спадкодавця у справі, що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 26 серпня 1967 року та копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03 січня 1999 року(а.с.6, 11). 01 червня 2000 року на ім`я [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) в розмірі 42,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Бовшівська» (а.с.17). [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] був зареєстрований разом із ним та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). [INFO] помер [PERSON] , двоюрідний дядько позивачки, що стверджується копією свідоцтва про смерть, копією рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2025 року(а.с.5, 7-8). [PERSON] як спадкоємиця за законом звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, проте приватним нотаріусом Данилюком О.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), в розмірі 42,37 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), яка перебувала у колективній власності агрофірми «Бовшівська», яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.14). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову в частині визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), в розмірі 42,37 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності агрофірми «Бовшівська» як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259\~ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. В силу\~статті 549 ЦК УРСР, чинної на момент відкриття спадщини [PERSON] , де вказано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, спадщину [PERSON] прийняв його син [PERSON] , як спадкоємець за законом. Згідно із\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~Право на земельну частку (пай) мають, зокрема: -колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; -громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до цієї ж статті право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в пункті 11 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~Земельного кодексу України 1990 року\~(561-12),\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95\~(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до частини 9, 10\~статті 5 Земельного кодексу України 1990 року\~кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою\~статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з частини 6, 7\~статті 6 Земельного кодексу України 1990 року\~при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються по Демешківській сільській раді зазначено, що [PERSON] набув право власності на земельну частку(пай), в розмірі 42,37 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), яка перебувала у колективній власності агрофірми «Бовшівська». Отже, ця книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) підтверджує, що [PERSON] мав право на земельну частку відповідно до\~статті 5 Земельного кодексу України 1990 року. Згідно з статті 25\~ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов`язки є цивільною правоздатністю, яка виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до частини 1\~статті 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскаржуваний сертифікат на право на земельну частку (пай) не порушує цивільні права та інтереси позивача, хоч і був виданий після припинення цивільної правоздатності [PERSON] , тому суд відмовляє у визнанні його недійсним. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини 1,3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зважаючи на те, що [PERSON] мав майнове право\~на земельну частку (пай), яке після смерті такого успадкував його син [PERSON] і в подальшому після смерті такого успадкувала [PERSON] , однак не може отримати документа, який засвідчує її право власності, це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: partial