Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеними з ТОВ «ФК «Інвеструм» договором про надання фінансового кредиту № 09477-09-2022 від 10.09.2022 в сумі 31\~200,00 грн., за договором про надання фінансового кредиту № 03791-09/2022 від 05.09.2022 в сумі 14\~087,50 грн., а також за укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договором позики № 7289888 від 05.09.2022 в сумі 15\~400,00 грн., посилаючись на відступлення права вимоги за вказаними договорами та неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено про укладення 10 вересня 2022 року між ТОВ «Інвеструм» та відповідачем кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 8\~000,00 грн. строком на 25 днів з погодженою відсотковою ставкою, однак відповідачем зобов`язання за договором виконувалися неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 31\~200,00 грн., з яких 8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23\~200,00 грн. заборгованість за відсотками. 05 вересня 2022 року між ТОВ «Інвеструм» та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 3\~500,00 грн. строком на 30 днів з погодженою відсотковою ставкою, однак відповідачем зобов`язання за договором виконувалися неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 14\~087,50 грн., з яких 3\~500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10\~587,50 грн. заборгованість за відсотками. На підставі укладеного 14 квітня 2023 року договору факторингу № 14042023, позивачем набуто право вимоги до відповідача за договором № 09477-09-2022 від 10.09.2022 та за договором № 03791-09/2022 від 05.09.2022. Крім того, відповідно до укладеного 05 вересня 2022 року з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору позики № 7289888, [PERSON] отримала кредит в сумі 5\~000,00 грн. строком на 15 днів з погодженою відсотковою ставкою. Відповідачем зобов`язання за угодою виконувалися неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 14\~087,50 грн., з яких 5\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10\~587,50 грн. заборгованість за відсотками. Між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» року укладено договір факторингу № 01.02-36/23, за яким позивачу відступлено право вимоги за договором позики № 7289888 від 05.09.2022. Тому з метою захисту прав нового кредитора, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Палажич А.О. просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала, поштове відправлення про виклик до суду, направлене на зареєстровану адресу місця проживання відповідачки, повернуто до суду не врученим. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.1 ст. 1046 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 05 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 7289888 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) про надання позичальнику у власність грошових коштів шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи (а.с.61-66 копія договору з додатками). Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу кредит у сумі 5\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом порядку та на умовах, визначених договором. Строк позики (строк договору) сторони погодили в пункті 2.2 терміном 15 днів, процентна ставка за перший день користування позикою 23,86%, з другого дня користування позикою 2,00% в день (пункти 2.3-2.4 договору). 05 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03791-09/2022 шляхом підписання договору електронним підписом відповідача, як позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 36-42 копія договору з додатками). Відповідно до частини 1 договору, товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 3\~500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04.10.2022, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. 10 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09477-09/2022 шляхом підписання договору електронним підписом відповідача, як позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 11-17 копія договору з додатками). Відповідно до частини 1 договору, товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 8\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 04.10.2022, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зазначено, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17). Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі № 463/9914/20). Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18. Стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів,які надають позивач та відповідач. Відповідач не спростувала того, що вона не отримувала кошти за кредитними договорами, хоча до предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник. З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконала, отримані кредити та нараховані за користування кредитом процентом не повернула. Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 09477-09/2022 від 10.09.2022 становить 31\~200,00 грн., з яких: -8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, -23\~200,00 грн. заборгованість за відсотками. Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 03791-09/2022 від 05.09.2022 становить 14\~087,50 грн., з яких: -3\~500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, -10\~587,50 грн. заборгованість за відсотками; Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку сума боргу за договором позики № 7289888 від 05.09.2022 становить в сумі 15\~400,00 грн., з яких: -5\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, -10\~400,00 грн. заборгованість за відсотками. Розміри кредитної\~заборгованості та\~її складові\~відповідач не\~спростувала,\~контррозрахунку боргу\~не надала,\~тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з іншими доказами є належним і допустимим доказом. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (зміна найменування на ТОВ «Свеа Фінанс») 14 квітня 2023 року договору факторингу № 14042023, позивачем набуто право вимоги до відповідача за договором № 09477-09-2022 від 10.09.2022 та за договором № 03791-09/2022 від 05.09.2022. На підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (зміна найменування на ТОВ «Свеа Фінанс») 11 липня 2023 року договору факторингу № 01.02-36/23, позивачу відступлено право вимоги за договором позики № 7289888 від 05.09.2022. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі: суму судового збору 2\~422,40 грн., сплачену ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved