Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 4467700624. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 2.2 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 5100,00 грн, шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно умов договору та його додатків. Умовами вказаного договору позики передбачено: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 360 днів; п.2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.2.5 цього Договору. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5100,00 гривень, в той час як відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику №4467700624 від 30 червня 2024 року складає 20884,50 гривень, з яких 5100,00 заборгованість за тілом кредиту, 13234,50 грн. заборгованість за процентами та 2550,00 гривень неустойка за кожен день прострочення повернення позики. Відповідачем було проведено часткову сплату заборгованості на суму 2524,50 гривень, з якої даним зарахуванням погашено частину процентів. Станом на 23 грудня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 18 360,00 гривень, з яких 5100,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10710,00 гривень заборгованість за процентами; 2550 гривень неустойка за кожен день прострочення повернення позики та процентів у строки. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Іннова Фінанс" заборгованість за договором позики у сумі 18360,00 грн. та сплачений судовий збір. Представником відповідача адвокатом Кірюшиним А.А. подано відзив на позовну заяву. Висловлюючи позицію відповідача адвокат заперечив проти задоволення вимог, що викладені в позовній заяві. Зокрема вказує на те, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за кредитним договором. [PERSON] не отримував грошових коштів за вказаним у позовній заяві кредитним договором. Вказує на те, що з наданих позивачем додатків до позовної заяви неможливо встановити отримання відповідачем кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачкою платежів тощо. Зазначена сума заборгованості, яка встановлена позивачем є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачки з огляду на їх неналежність та недопустимість. Представником позивача подано відповідь на відзив у якій зазначає на безпідставність доводів представника відповідача, на які останній посилається, як на підставу своїх заперечень, не є доведеними. Представником відповідача, не лише не вказано на неотримання вищевказаних коштів, але разом з тим, і не долучено жодних достовірних банківських виписок на підтвердження того, що такого перерахування коштів не було. Не долучено доказів, що могли слугувати підтвердженням вчинення щодо відповідача шахрайських дій, у випадку якщо відповідачем договір про надання грошових коштів не укладався. Таким чином підстав для відмови у задоволенні позову немає і саме тому просить задовольнити позов повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, клопотали провести розгляд справи без участі сторони відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що 30 червня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 4467700624, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно з п.2.2 вказаного договору, за цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму 5100.00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно вимог договору, його додатків. Умовами вказаного договору передбачено: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 360 днів; п.2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.2.5 цього Договору. На підтвердження укладання договору позивачем долучено анкету клієнта в якій відповідач надає електронну пошту, паспортні дані, вказує мету отримання кредитних коштів, номер телефону та електронний платіжний засіб. Одноразові ідентифікатори сторін вказані у договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 30 червня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику № 4467700624, а також отримання відповідачем коштів у позику в сумі 5100, 00 грн. на підставі вищевказаного договору. Таким чином, ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання за вказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у вказаному договорі. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Як вбачається з наданого розрахунку про стан заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № 4467700624 від 30 червня 2024 року заборгованість [PERSON] за договором позики складає: 5100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 710,00 грн. - заборгованість за процентами та 2550 грн нарахованої неустойки, що в загальному становить 18 360,00 грн. Розрахунок проведено станом на 23 грудня 2024 року. Однак суд не погодився із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згадана стаття була доповнена частиною п`ятою відповідно до змін, внесених Законом №\~3498-IX\~від 22\~листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, поетапне зниження максимального розміру денної процентної ставки відбувалося за таким графіком, починаючи з 24 грудня 2023 року: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року включно) максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,5%. Протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року включно) максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5%. З 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки остаточно встановлений на рівні не більше 1% на день. Отже, розмір процентів за споживче кредитування не міг бути більшим за 1% починаючи з 20 серпня 2024 року. Кредитний договір № 4467700624 був укладений 30 червня 2024 року, тобто максимальний розмір денної процентної ставки 1,5% міг бути засосованим лише з часу укладення договору до 19 серпня 2024 року, а далі при розрахунку не міг перевищувати 1 %. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5 % на весь період є нікчемною. Ставка у розмірі 1,5% підлягає нарахуванню за період з 30 червня 2024 року по 19 серпня 2024 року вклачно, що складає 50 днів та становить 3825 гривень (50днів * 76,5 грн. (1,5%)). Починаючи з 20 серпня 2024 року кількіст днів прострочення, заявлена позивачем складає 123 дні (173-50) і денна процентра ставка має нараховуватись у розмірі 1%. Відтак за цей період проценти за користування слід обраховувати так - 123 дні*51 грн. = 6273 гривень. Виходячи із того, що відповідачем сплачено на виконання умов договору 2524 грн., то заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 4467700624 від 30 червня 2024 року в загальному становить 7574 гривень (1098-2524грн), яку і слід стягнути з відповідача. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка не може бути стягнута, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № 4467700624 від 30 червня 2024 року між ним та ТОВ «Іннова Фінанс» в обумовлені договором строки, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» слід задовольнити частково і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 12674 грн. (5100+7574) Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають до часткового задоволення, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1672,19 грн. із розрахунку 12674 х 2422,40 / 18360. На підставі наведеного,

Outcome: partial