Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №647292070 від 19.09.2024 в розмірі 67081 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2024 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №647292070 на суму 27000грн у формі електронного документа, який підписано, шляхом введення у відповідне поле форми на веб-сайті Кредитодавця електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору, який надсилається Кредитодавцем Позичальнику в СМС-повідомленні. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 27000,00 грн 19.09.2024 на банківську карту №4790729927929802 Відповідача, яку Відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. 24.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № МВ-ТП/14, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «Таліон Плюс», що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. Просить, позовні вимоги задовольнити та стягнути заборгованість за договором у розмірі 67081,00грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 26999,00 грн та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в сумі 40081,50 грн. Також, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді Верховинського районного суду Джуса Р.В. від 04.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 проведеного на підставі рішення зборів суддів Верховинського районного суду від 03.09.2025 №15 "Про складання повноважень голови Верховинського районного суду Івано-Франківської області у зв`язку з відрядженням судді Джуса Р.В. до Миколаївського районного суду Львівської області для здійснення правосуддя", розпорядження керівника апарату від 30.09.2025№156/01-20/25, справу передано на розгляд судді Бучинського А.Б. Ухвалою судді Верховинського районного суду Бучинського А.Б. від 02.10.2025 прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач явку представника в судове засідання 17.11.2025 не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернулися до суду не врученими з підстав відсутності адресата за адресою місця проживання (а.с.70-72, 81-83, 90-92, 103-107, 114-117), а тому в силу положень ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Відзив на позов у строк встановлений судом, відповідач не подав. Ухвалою суду від 17.11.2025 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне. Судом встановлено, що 19.09.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №647292070 (а.с.19 зворот) у формі електронного документу з використанням електронного підпису, з якого вбачається, що сторонами погоджено істотні умови договору, а саме договором Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 27000 грн 00 коп. Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 27000 грн 00 коп. 19.09.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору. (п.2.1-2.5 Договору). Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 19.10.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту 19.10.2029 (п. 7.1-7.3 Договору). Згідно п.8.2-8.3 Договору, 8.2. процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Базова процентна ставка становить 1,00 відсотка в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 365 відсотків річних. Згідно п.8.4 Договору, для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 35100 грн 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 8100 грн 00 коп. та суму Кредиту у розмірі 27000 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 2333,95% річних. Згідно п.8.5.1 договору, за період від 19.09.2024 по 19.10.2024 кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 55,00% від розміру Базової процентної ставки. Згідно п. 9.1.1.2 Договору, кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом в разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у Заявці на отримання Кредиту, та/або отримання негативної інформації про Позичальника в Бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання Кредитодавцем фінансових послуг, та/або у разі дострокового розірвання Договору в порядку передбаченому Договором, та/або прострочення сплати нарахованих процентів Позичальником, та/або виявлення факту ініціювання переказу отриманого за цим договором кредиту на рахунки організаторів азартних ігор для участі в азартних іграх. Згідно п.9.1.1.7 Договору, кредитодавець має право у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення/розірвання Договору. Згідно п.11.1. Договір, договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Договір кредитної лінії №647292070 від 19.09.2024 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором FXXT, який було направлено позичальнику [PERSON] на номер телефону [NUMBER] 19.09.2024 о 15:50:15 год, та такий введено відповідачем 19.09.2024 о 15:50:48 год (а.с.30 зворот). Також, відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 7839 підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №647292070 від 19.09.2024 (а.с.17 зворот-19). Із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 19.09.2024, в якій відповідач вказав свої персональні дані, адресу місця проживання та номер картки [NUMBER] , яка дійсна до 03/2028 (а.с.17), довідки та підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.35-35 зворот) вбачається, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 19.09.2024, перераховано [PERSON] суму коштів 27000,00 гривень згідно договору №647292070 від 19.09.2024 на картку 4790-72ХХ-ХХХХ-9802, що вказана [PERSON] у заявці на отримання грошових коштів. Таким чином, з наведеного вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вбачається, що заборгованість за кредитним договором №647292070 від 19.09.2024 за період з 19.09.2024 по 24.12.2024 складає 58170,75грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 26999,50 грн, заборгованість по відсотках 17941,50 грн, неустойка 13499,75 грн. Також як вбачається із наданого розрахунку [PERSON] здійснив часткове погашення заборгованості за кредитом, а саме 18.10.2024 ним внесено грошові кошти в сумі 3524грн, з яких 0,50грн зараховано на погашення тіла кредиту і 3523,50грн на погашення нарахованих відсотків за кредитом (а.с.14-15). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач виходив з того, що в ході факторингового ланцюгу право вимоги до відповідача перейшло до позивача ТОВ «Таліон Плюс». Так, судом встановлено, що 24.12.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП /14 (а.с.9-11), строк якого починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та діє до кінця календарного року, в якому йог обуло укладено, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами всіх узятих на себе зобов`язань за ним. Згідно п.1.3 Договору Факторингу, «Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржника по сплаті сум боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п.4.1 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. ТОВ «Таліон Плюс» сплатило на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в сумі 3165534,04 грн. за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/14 від 24.12.2024, про що свідчить платіжна інструкція кредитового переказу коштів №1049 від 21.01.2025 (а.с.13 зворот). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 24.12.2024 на виконання договору факторингу № МВ-ТП /14 (а.с.12-13), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором №647292070 від 19.09.2024, а саме на суму 58440,75 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту склала 26999,50 грн, заборгованість по відсоткам 17941,50 грн., заборгованість з пені 13499,75грн. З розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що заборгованість за кредитним договором №647292070 від 19.09.2024 за період з 24.12.2024 по 16.03.2025 складає 80580,75 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 26999,50 грн, заборгованість по відсоткам 40081,50 грн, пеня 13499,75 грн (а.с.15 зворот-16). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслано [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.36). 17.03.2025 за вих.№ТП/647292070 на адресу [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс» надіслано повідомлення про дострокове розірвання договору №647292070 від 19.09.2024 з 17.03.2025 та необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 80580,75 грн. (а.с.36 зворот). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII). Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII). Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи наведене, суд вважає, що представлені стороною позивача Договір факторингу та Реєстр права вимоги є належними та допустимими доказами, які у встановленому законом порядку підтверджують перехід до позивача пред`явлення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №647292070 від 19.04.2024, оскільки укладаючи договір факторингу сторони узгодила всі істотні умови для такого виду договору відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у них умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договору факторингу в момент його підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Оскільки судом встановлено, що позичальником умови кредитного договору не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитним договором не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 26999,50грн та відсотків в розмірі 40081,50грн. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за Договором кредитної лінії №647292070 від 19.04.2024 в загальному розмірі 67081,00 гривень. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснено в межах ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, а саме розмір денної процентної ставки, не перевищує 1 % за договором. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно з ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з висновків викладених у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц та від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи Судом встановлено, що 02.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» укладено договір про надання правової допомоги №5 від 02.09.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» укладено додаткову угоду №550 від 30.12.2024 до Договору №5 про надання правової допомоги від 02.12.2024 (а.с.38 зворот-43). На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг, необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Таліон Плюс» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.44) та платіжну інструкцію №1450 від 30.12.2024 на суму 5000 грн. (а.с.44 зворот), відповідно до яких вартість послуг, які надавались, складається з наступного: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій 4 год., вартістю 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) 2 год., вартістю 500 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду 10 год., вартістю 3500 грн. Загальна вартість робіт (послуг) складає 5000,00 грн. Дійсно як вбачається з представлених позивачем доказів, фактичний розмір понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката становить 5000,00 грн. В той же час оцінивши надані адвокатом послуги та витрачений ним час на складання процесуальних документів, а саме позовної заяви, зважаючи зокрема на складність справи, ціну позову, суд приходить до висновку, що визначений стороною та його адвокатом розмір витрат на правову допомогу є завищеним щодо іншої сторони спору і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Outcome: partial