Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

18.08.2025 через електронний кабінет Електронного суду до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 1266697 від 05.03.2021, в розмірі 12548,08 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8548,08 грн - сума заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1266697 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [INFO], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору позики № 1266697 від 05.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № c680566f-588c-4191-b947-865839af00ec від 05.03.2021, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики відсутні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 2610 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1266697 від 05.03.2021. 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФМ за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1266697 від 05.03.2021. Враховуючи викладені вище умови договору позики № 1266697 від 05.03.2021, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 844,72 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 12548,08 грн. (розрахунок заборгованості - додається), зокрема: - 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8548,08 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики № 1266697 від 05.03.2021 на підставі договору факторингу. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФМ від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12560,08 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8560,08 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд витребувати в АТ КБ «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14 360 570, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна) наступні документи/інформацію: - інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , за період з 05.03.2021 по 08.03.2021. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики № 1266697 від 05.03.2021 в розмірі 12548,08 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір - 2422,4 грн, витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 18.08.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 19.08.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 25.08.2025. Ухвалою суду від 26.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. 02.09.2025 через електронний кабінет Електронного суду, до суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 26.08.2025. Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також витребувано у АТ КБ «Приват Банк» письмові докази. 28.09.2025 через електронний кабінет Електронного суду, до суду на виконання ухвали суду від 08.09.2025, від АТ КБ «Приват Банк» надійшли витребувані докази. У судове засідання представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не з`явився, до позовної заяви додано клопотання, у якому позивач просив розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 7). 15.09.2025 та 01.10.2025 через електронний кабінет Електронного суду до Решетилівського районного суду Полтавської області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с. 115, 125). Відповідач у судові засідання призначені на 09.10.2025 та 10.11.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення конвертів з повістками за встановленим місцем реєстрації особи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення 12.09.2025 та 13.10.2025 поштових відправлень у яких містяться підписи відповідача (а.с. 111, 129). Також, повідомлення про розгляд справи 10.11.2025 здійснено шляхом оголошення про виклик [PERSON] на веб-сайті Судова влада України (а.с. 124). У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. [PERSON] не надав суду своїх заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.11.2025 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в особі директора Білана Владислава Ігоровича, що діє на підставі статуту, з однієї сторони, та [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] , з іншої сторони, 05.03.2021 уклали договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1266697, з наступними умовами (а.с. 15). За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 договору). Сума позики - 4000,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка - 1.99% (фіксована). Дата надання позики - 05.03.2021. Дата повернення позики (останній день) - 04.04.2021, знижена процентна ставка - 1,99 %. Процента ставка за понадстрокове користування - 2,7 %. Орієнтована загальна вартість кредиту - 4012,00 грн (п. 2 договору). Відповідно до пункту 5 договору: -позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; -позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. -позичальник надав дозвіл позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання сторонами зобов`язань за цим договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних позичальника та інформації про укладення і виконання цього договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим договором, а також на відступлення права вимоги за договором? при цьому без особистого повідомлення позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення. -позичальник надав позикодавцю (та його довіреним особам) дозвіл телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з позичальником, включаючи телефон, акаунти, соцмережі, електронну пошту, і т.п. Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. (п. 6 договору). Інші умови договору регулюються правилами, що є невід`ємною частиною договору (п.10 договору). Договір позики підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника (yoCNwIcIq3), та електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] ([INFO]). Також в договорі вказані особисті данні позичальника: дата народження, серія та номер паспорта, РНОКПП, адреса місця проживання, номер телефону, ел.пошта, та рахунок (а.с. 15). Вказані особисті дання позичальника, а саме дата народження, серія та номер паспорта, РНОКПП, номер телефону, співпадають з встановленими судом відомостями про відповідача, а саме у поданих відповідачем заявах. Відповідно до довідки про ідентифікацію наданою ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підтверджено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір № 1266697 від 05.03.2021 ідентифікована товариством, та отримав одноразовий ідентифікатор [INFO] 05.03.2021 о 15:42:02 на електронну пошту: [INFO] (а.с. 26). Відповідно до довідки № КД-000037047/ТНПП від 15.07.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції наданою ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та наданою ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та завершення наступної платіжної операції: 05.03.2021, номер платежу c680566f-588c-4191-b947-865839af00ec, сума 4000,00 грн, отримувач Грибельник Станіслав - ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с. 27). Також судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало, що підтверджуєтеся копією платіжної інструкції № c680566f-588c-4191-b947-865839af00ec від 11.07.2021, відповідно до якої 05.03.2021 на платіжну картку [NUMBER] , було перераховано кошти в сумі 4000,00 грн, переказ здійснено за посередництва ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» (а.с. 28). Окрім того, вищевказане підтверджується наданими АТ КБ «ПриватБанк», на виконання вимог ухвали суду від 08.09.2025, доказами. Відповідно до наданої банком інформації картка № 4149499142620465 емітована на ім`я [PERSON] . Також з наданої виписки руху коштів по його рахунку за період з 05.03.2021 по 08.03.2021 вбачається, що 05.03.2021 відбулося зарахування коштів у сумі 4000,00 грн (а.с. 112 - 113). Як вбачається із змісту позовної заяви, [PERSON] здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 844,72 грн (а.с. 3). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір про споживчий кредит, розміщений на веб-сайті ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)). За змістом положень ст. 12, ст. 13, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст. 81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників за кредитними договорами (а.с. 29 оборот - 33). Відповідно до реєстру прав вимоги № 2, що є додатком №1 до договору факторингу № 2610 від 26.10.2021, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 1266697 від 05.03.2021 в сумі 12560,08 грн, з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 8560,08 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 37 оборот - 38). 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників які належали клієнту за кредитними договорами (а.с. 41 - 45). Відповідно до Реєстру заборгованості від 03.04.2023, що є додатком №1 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 1266697 від 05.03.2021 в сумі 12560,08 грн, з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 8560,08 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 49 оборот - 50). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку за який проводиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики № 1266697 від 05.03.2021, здійсненому позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» станом за період з 05.03.2021 по 03.08.2025, остання становить 12548,08 грн, з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 8548,08 - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами (а.с. 6 - 8). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із вищенаведених розрахунків заборгованості [PERSON] за договором позики № 1266697 від 05.03.2021, здійсненого позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за період з 05.03.2021 по 03.08.2025, остання становить 12548,08 грн, з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за тілом позики, 8548,08 грн - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Згідно даного розрахунку, нарахування за відсотками здійснювалися первісним кредитором до 25.10.2021 включно (а.с. 6 - 8). Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками в розмірі 8548,08 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до умов договору позики № 1266697 від 05.03.2021 його строк був визначеним - 04.04.2021. Постановою від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Так, умовами договору позики № 1266697 від 05.03.2021 сплата процентів за прострочення виконання зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України не визначена. Згідно наданого розрахунку заборгованості, первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків після 04.04.2021. Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості та правил надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», дані нарахування здійснювалися не як штрафна санкція, а як відсотки за користування кредитом. А тому, нарахування процентів за користування кредитом після 04.04.2021, тобто поза межами строку, є безпідставним. Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування процентів за користування кредитом після 04.04.2021, тобто поза межами строку, погодженого сторонами договору, є безпідставним та таким що суперечить нормам ст. 1048 ЦК України, а тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними. З огляду на наведене суд прийшов до висновку, що кредитором правомірно згідно ст. 1048 ЦК України здійснювалося нарахування процентів у розмірі 2388,00 грн (4000,00 грн * 1,99% * 30 днів = 2388 грн). Зазначений розмір судом обраховано згідно розрахунку заборгованості здійсненому позивачем (а.с. 6 - 8) та складається з: нарахування заборгованості за відсотками за фіксованою (базовою) процентною ставкою у розмірі 1,99% в день (4000,00х1,99%=79,60 грн на день), протягом 30 днів (79,60х30=2388,00 грн). Однак, позивачем зазначено, що відповідач сплатив 844,72 грн заборгованості. А тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ці обставини, які зазначаються позивачем безпосередньо в позовній заяві, не викликають сумніву, щодо їх достовірності. Відповідно до п. 6.10 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вказана оплата зараховується у першу чергу на прострочені проценти за користування позикою. Отже, вимоги позовної заяви у частині стягнення відсотків, з урахуванням здійсненої відповідачем оплати, підлягають частковому задоволенню на суму 1543,28 грн (2388,00 - 844,72 = 1543,28). У задоволенні позовних вимог зі стягнення заборгованості за відсотками в іншій частині слід відмовити за безпідставністю. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 1266697 від 05.03.2021 у загальному розмірі 5543,28 грн, що складається: -заборгованості за тілом в розмірі 4000,00 грн; -заборгованості за відсотками 1543,28 грн В іншій частині позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за надмірно нарахованими відсотками, не підлягають задоволенню за безпідставністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 579938358.1 від 15.08.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 65). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 12548,08 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 5543,28 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 44 % (5543,28х100: 12548,08 = 44%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 44 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1065,86 грн (2422,40х44%, = 1065,86). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 3500,00 грн, що підтверджується: договором про надання правничої допомоги № № 01-11/24 від 01.11.2024, актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, витягом з акту №14-П приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 на загальну суму 3500,00 грн, ордером на надання правничої допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕРТ» адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною від 01.11.2024, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 на ім`я Ткаченко Юлії Олегівни, платіжною інструкцією № 579934713.1 від 19.05.202 про оплату 399000,00 грн, згідно акту № 14-П приймання наданої правничої допомоги від 19.05.2025 за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 (а.с. 51 - 58). Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є справедливим і співмірним. Оскільки, вимоги позивача задоволено на 44%, то судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 1540,00 грн (3500,00х44%, = 1540,00). На підставі ст. ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610-612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial