Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області, Міністерства оборони України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні. В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У квітні 2011 року її син почав службу у Збройних силах України та служив баталером військової частини [NUMBER] . Указує, що [PERSON] одружився та проживав із сім`єю, однак у 2018 році сім`я фактично розпалася, шлюбні стосунки з дружиною та спільне проживання припинилися та остання звернулася до суду про стягнення з нього аліментів на двох дітей. [PERSON] почав проживати з позивачем і їхній сімейний бюджет складався виключно із його заробітної плати, тому з 2018 року вона перебувала на утриманні сина [PERSON] . Указує, що вона з 2010 року не працює і останній раз дохід отримувала ще у 2010 році. З 05.03.2012 вона не перебуває у шлюбі, проживала сама, маючи власний бюджет та допомогу від сина. Не маючи жодних доходів та не будучи працевлаштованою, вона переїхала ближче до місця служби сина та 31.01.2022 за його кошти для їх спільного проживання придбала квартиру [ADDRESS] , де вони проживали разом та вели спільне господарство. Зі своєю дружиною та дітьми її син [PERSON] фактично не проживав з 2018 року та сплачував аліменти на дітей відповідно до судового рішення. З позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] її син звернувся до суду лише 04.02.2022, у зв`язку з проходженням військової служби і перебуванням у зоні бойових дій не зміг зробити цього раніше. З 29.06.2023 [PERSON] вважається зниклим безвісти. Позивач зверталася до командира військової частини [NUMBER] із заявами про виплати з метою отримання коштів для існування, оскільки її син, який її утримував, зник безвісти. Проте командування військової частини відмовило їй у виплатах, оскільки [PERSON] юридично розірвання шлюбу не оформив та належні виплати отримує його дружина [PERSON] . Посилаючись на викладене, для отримання виплати компенсації за зниклого безвісти сина, допомоги та інших пільг, передбачених законодавством, просить встановити факт проживання однією сім`єю та перебування її на утриманні сина - [PERSON] із серпня 2018 року по березень 2023 року. Міністерство оборони України у письмових поясненнях проти задоволення позову заперечувало, вважає, що позивачем не заявлено позовних вимог до відповідачів, у тому числі й до Міністерства оборони України, тому останнє не є належним відповідачем у справі через відсутність заявлених позовних вимог. Крім того указує, що спірних правовідносин у Міністерства оборони України з позивачем, станом на день звернення останньої до суду, не виникало, а тому позивачем обрано неправильний спосіб захисту. Також зазначає, що згідно з відповіддю командира військової частини [NUMBER] №457, яка додана до матеріалів справи, грошове забезпечення, передбачене Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, нараховуються дружині зниклого безвісти військовослужбовця та його неповнолітнім дітям, що відповідає вимогам законодавства. Крім того посилається на те, що позивачем не надано жодних документів на підтвердження перебування її на утриманні у безвісти зниклого [PERSON] , вона не є особою з інвалідністю чи непрацездатною, тобто такою, що не може самостійно себе утримувати. У відзиві на позовну заяву Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області просило у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та зазначило, що ГУ ДКСУ в Одеській області є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки жодних прав позивача не порушувало, не перебувало з ним в жодних правовідносинах, крім того жодних вимог до ГУ ДКСУ в Одеській області позивачем не пред`явлено. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бондаренко С. Г. просив позов задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Заслухавши представника позивача - адвоката Бондаренка С. Г., дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дубовською сільською радою Красноокнянського району Одеської області 24.04.1992 слідує, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . 31.10.2019 Красноокнянським районним судом Одеської області у справі № 506/575/19 видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до повноліття [PERSON] - до [INFO] , а далі, якщо після досягнення повноліття [PERSON] ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, за вирахуванням тієї частки, що припадала на [PERSON] , до повноліття [PERSON] - до 12 березня 2034 року, починаючи з 23 жовтня 2019 року. Відповідно до листа військової частини [NUMBER] від 18.03.2023 № 460 станом на 18 березня 2023 року [PERSON] перебуває в статусі зниклого безвісти. З Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20230703-136 від 03.07.2023 слідує, що датою набуття [PERSON] статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, є 29.06.2023. 17.03.2023 [PERSON] звернулася до командира військової частини [NUMBER] із заявою про виплату їй 1/3 частини грошового утримання та додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн, нарахованих за період з 03.03.2022 військовослужбовцю [PERSON] (після всіх відрахувань по обов`язковим платежам та аліментам). Листом від 20.04.2023 № 741 військовою частиною [NUMBER] повідомлено [PERSON] , що згідно чинного законодавства та судового наказу від 23.10.2019 військова частина буде надалі проводити нарахування аліментів дітям старшини 1 статті [PERSON] , а саме: доньці [PERSON] , [INFO] , та сину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Також зазначено, що у зв`язку із виникненням спірного питання між нею та [PERSON] інші нарахування і виплати призупинено до винесення рішення суду та встановлення судом особи, якій належать ці виплати. Поновлення виплат буде здійснено на підставі прийнятих судових рішень та набрання ними законної сили. Листом № 757 від 29.05.2024 військовою частиною [NUMBER] на заяву [PERSON] від 30.04.2024 щодо виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди повідомлено їй про відмову у задоволенні заяви, оскільки виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди [PERSON] здійснюється його дружині. Ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 28.12.2023 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу закрито у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] . Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі № 420/22686/24 відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Міністерства оборони України, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про встановлення факту проживання зі зниклим безвісти однією сім`єю та перебування на його утриманні. Роз`яснено, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилається на те, що встановлення факту спільного проживання із [PERSON] та перебування на його утриманні їй необхідне для отримання виплат, допомоги та інших пільг, передбачених законодавством у зв`язку із зникненням безвісти її сина - військовослужбовця. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Обов`язок доказування певних обставин лежить на особі, яка посилається на них як на підставу своїх вимог. Однак позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту її спільного проживання із [PERSON] у період із серпня 2018 року по березень 2023 року. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Шлюб між ними не розірвано. Провадження у справі про розірвання шлюбу закрито на підставі ухвали суду від 28.12.2023 у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач у позовній заяві зазначає, що із серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини були припинені, що підтвердила й сама [PERSON] у заяві, поданій до суду про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] аліментів на дітей. Однак, саме лише посилання позивача на визнання [PERSON] обставин припинення шлюбних відносин із [PERSON] із серпня 2018 року, без підтвердження належними та допустимими доказами, не свідчить про його спільне проживання із серпня 2018 року саме з позивачем. Реєстрація місця проживання позивача та [PERSON] з лютого 2022 року за однією адресою не свідчить про їхнє спільне проживання із серпня 2018 року та наявність відносин, притаманних сім`ї, у тому числі враховуючи перебування [PERSON] у 2022 році на військовій службі. При цьому довідка виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області № 4556 від 23.11.2022, підписана Нерубайським сільським головою Мішаглі О., про те, що [PERSON] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] , проживала разом і вела спільне господарство зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , не є належним доказом на підтвердження обставин, на які посилається позивач, довідка не містить зазначення періоду такого проживання та ведення спільного господарства, при цьому вона видана 23.11.2022, тоді як відповідно до даних службового розслідування, [PERSON] вважається зниклим за обставинами затоплення катеру «Слов`янськ» 03.03.2022, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] № 460 від 18.03.2023. Також не підтверджує наявність між [PERSON] та [PERSON] відносин, притаманних сім`ї, і посилання позивача на придбання нею за кошти [PERSON] 31.01.2022 квартири [ADDRESS] , адже позивачем ці обставини не підтверджені жодними доказами. Інших доказів на підтвердження спільного проживання у заявлений період позивача із [PERSON] не надано. Крім того, позивач у позовній заяві просить також встановити факт її перебування на утриманні сина [PERSON] . Разом з тим, для встановлення факту перебування на утриманні для мети, вказаної позивачем, необхідно встановити, що позивач є непрацездатною особою, та допомога, яка надавалась, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Позивач зазначає, що вона з 2010 року не працює і останній запис в її трудовій книжці був зроблений у 2010 році про здійснення їй виплати допомоги по безробіттю. У підтвердження зазначених обставин, позивач додала до позовної заяви копії перших двох аркушів трудової книжки, а також відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період 1998-2010 роки за формою ОК-5. Однак такі докази не підтверджують відсутність у позивача доходів з 2010 року, а інших доказів про їх відсутність позивачем не надано. Також матеріалами справи не встановлено й непрацездатності позивача [PERSON] , зокрема, що вона є особою з інвалідністю. При цьому додавши до позовної заяви копії квитанцій до платіжних інструкцій на переказ коштів та фіскальних чеків, позивач у позовній заяві не обґрунтовувала на підтвердження яких обставин вони надані, при цьому їхній зміст не підтверджує обставин, наведених позивачем у позовній заяві як на підставу своїх вимог. Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження непрацездатності позивача, як і не містять доказів, що [PERSON] надавалась будь-яка допомога матері. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами проживання однією сім`єю із сином та перебування її на утриманні [PERSON] у період із серпня 2018 року по березень 2023 року. Ураховуючи наведене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed