Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

23 вересня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит Капітал» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 05 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 4310204, згідно з умовами якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 7 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, чим порушила умови договору, внаслідок чого станом на 23 червня 2025 року сума заборгованості становить 29 792 грн. 91 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 650 грн., заборгованості за процентами у розмірі 22 372 грн. 91 коп. і заборгованості за комісією у розмірі 770 грн. 29 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 4310204 від 05 червня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] . Позивач просив стягнути зі [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 29 792 грн. 91 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. та правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 4310204, згідно з умовами якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 7 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,25 % від суми кредиту за кожен день користування. Також сторони договору погодили, що за надання кредиту позичальник має сплатити одноразово комісію у розмірі 11 % від суми кредиту (а.с. 22-24). 05 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» було перераховано відповідачеві грошові кошти у розмірі 7 000 грн. (а.с. 25). Відповідач умови кредитного договору № 4310204 від 05 червня 2021 року у повному обсязі не виконала. 29 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 4310204 від 05 червня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] (а.с. 26-28). Листом від 13 червня 2025 року № 21374146/2096 відповідачеві було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 4310204 від 05 червня 2021 року (а.с. 31) з вимогою про сплату заборгованості, яку відповідачем залишено без задоволення. Відповідач умови договору у повному обсязі не виконала, грошові кошти не повернула, відсотки за користування коштами не сплатила, тому станом на 23 червня 2021 року згідно з розрахунком, наданим позивачем, розмір заборгованості складає 29 792 грн. 91 коп. (а.с. 25-26). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом (одноразовий ідентифікатор) R85530 (а.с. 24), який зазначений був відправлений на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації на сайті кредитодавця. Таким чином, між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено кредитний договір. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за період з 06 червня 2021 року по 10 вересня 2021 року, які заявлені до стягнення з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 6 650 грн., становить 22 372 грн. 91 коп. (а.с. 25-26). Проте, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Договір між сторонами було укладено на строк з 05 червня 2021 року по 05 липня 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 05 липня 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором про надання фінансового кредиту № 4310204 від 05 червня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4310204 від 05 червня 2021 року у розмірі 9 226 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 650 грн., заборгованості за процентами у розмірі 1 806 грн. і заборгованості за комісією у розмірі 770 грн., у задоволенні інших позовних вимог відмовити. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача правової допомоги у розмірі 7\~000 грн. суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Положеннями ст.\~133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано договір надання правничої допомоги № 0605 від 06 травня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, від 23 червня 2025 року, акт від 23 червня 2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Усенка М.І. При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 7 000 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача витрати\~по сплаті\~судового збору\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог\~у сумі\~750\~грн.\~15\~коп.\~(9\~226 грн. х 2 422 грн. 40 коп. : 29 792 грн. 91 коп. = 750 грн. 15 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», складає 9 976 грн. 15 коп. (9 226 грн. + 750 грн. 15 коп. = 9 976 грн. 15 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial