Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути заборгованість за кредитним договором №04.03.2025-100001008 від 05.03.2025 у розмірі 28346,01 гривень, а також просив стягнути судові витрати у сумі 2\~422,40 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05.03.2025 було укладено кредитний договір №04.03.2025-100001008 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язувався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Згідно з умовами Кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 гривень, строком на 140 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на час пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 28346,01 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн., по процентах в розмірі 12600,00 грн., комісії 746,01 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5 000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відтак, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму. Ухвалою від 19.08.2025 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті, який відкладався у зв`язку із неявкою відповідача. 23.09.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Він зазначив, що у матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів відповідачеві саме у тих розмірах, що зазначає позивач. Квитанція Ligpay, яку додав позивач на підтвердження перерахування коштів, на думку представник відповідача, не може слугувати доказом переказу коштів. Належним доказом може бути виписка по картковому рахунку, платіжне доручення чи меморіальний ордер, яких матеріали справи не містять. Також представник зауважив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Щодо стягнення комісії та неустойки представник зазначив, що умовами кредитного договору визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту. При цьому, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія. Тому, враховуючи правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, вважає такі умови договору нікчемними. Окрім цього, представник зазначила, що позивач просить стягнути з відповідача неустойку в сумі 5000,00 гривень, яка нарахована відповідно до ст. 625 ЦК України у період дії воєнного стану, що заборонено п. 15, п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а відтак така неустойка не може бути стягнута з відповідача. Також представник відповідача звернула увагу, що [PERSON] являється діючим військовослужбовцем і на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», тобто до них не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. 30.09.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що доводи представника відповідача є безпідставними та не підтверджені жодними належними доказами. Представник підкреслив, що кредитний договір від №04.03.2025-100001008 від 05.03.2025 був укладений у формі електронного договору, який відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми правочину та був підписаний позивачем за допомогою електронного підпису, а відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, відправленого на фінансовий номер телефону, що підтверджується наданими лог-файлами та довідкою. Представник зауважує, що відповідач не надав до суду власних розрахунків та виписки по рахунках в банківських установах, у тому числі по рахунку № 4441-11XX-XXXX-3760, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу. Крім цього, наголосив, що відповідач частково здійснював платежі за кредитним договором, зокрема 18.03.2025 у сумі 2153,99 грн, чим фактично визнав факт отримання кредитних коштів та існування зобов`язань перед позивачем. Поданий розрахунок заборгованості вважає правильним і таким, що відповідає даним бухгалтерського обліку. Щодо нарахування неустойки представник зазначив, що з урахуванням внесених змін до Закону України «Про споживче кредитування» від 22.11.2023 за договорами, укладеними після 24.01.2024 стягнення штрафних санкцій допускається. Оскільки даний кредитний договір укладено 05.03.2025, то вимога про стягнення неустойки є законною та обґрунтованою. Крім цього зауважив, що комісія, передбачена кредитним договором, пов`язана з фактичним наданням послуг, зокрема: організацією інформаційної підтримки, можливістю здійснювати онлайн-платежі, відновленням паролю, консультаційними послугами та іншим супроводом кредитної заборгованості. Законодавством України та умовами договору передбачено, що такі послуги є платними, а відповідач ознайомлений з цим і погодився при підписанні договору. Представник відповідача звернув увагу, що відповідач не надав документів, які підтверджують статус військовослужбовця, а тому підстав для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань немає. У зв`язку з наведеним представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі. 03.11.2025 сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив розгляд даної справи проводити у його відсутності. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адреса відсутній за вказаною адресою». Проте, представник відповідача адвокат Зачепіло З. Я. подала заяву, у якій просила розгляд справи провести без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 11 листопада 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 03 листопада 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 11 листопада 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 05.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №04.03.2025-100001008 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Даний Кредитний договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) та інформаційного повідомлення, які були підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором Е181. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 140 днів на умовах строковості, зворотності та платності (а. с. 17-23). Відповідно до п. 2-12 Заявки кредитного договору процентна фіксована ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом застосовується протягом всього строку надання кредиту. Комісія пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та становить 1500 грн. нараховується в день його надання. Також сторони погодили графік платежів (а. с. 20-21). [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного Кредитного договору, шляхом заповнення заявки на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти) та підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепту). Видача ТОВ «Споживчий центр» відповідачу кредиту в розмірі 10000,00 грн. підтверджується повідомленням №115-0608 від 06.08.2025 року, номер транзакції у системі i.Pay.ua 670919935, у якому викладено відомості про зарахування даної суми на реквізити платіжної карти споживача № [NUMBER] (а. с. 14). Зважаючи на те, що [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за даним договором у нього утворилась заборгованість у розмірі 28346,01 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту (основний борг) в розмірі 10000 грн., по процентах в розмірі 12600,00 грн., комісії за надання 746,01 грн., по неустойці у розмірі 5 000,00 грн (а. с. 13). Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості з відповідача, оскільки останній ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та правочини. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 627-629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із змісту ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Статтею 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, 05.03.2025 між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] було укладено вищевказаний Кредитний договір з використанням інформаційнотелекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі. В Заявці та додатку до анкети позичальника зазначено адресу [PERSON] , дату народження, телефон та електронну пошту, адресу проживання та реєстрації, номер банківського рахунку/картки для перерахування коштів, котрий належить останньому, що є підтвердженням здійснення ним процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши вищевказаний договір електронним підписом відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування. Зокрема, з форми послідовності дій учасників електронної комерції, щодо укладення кредитного договору в інформаційно-текомунікаційній системі кредитодавця вбачається, що клієнт, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС, направив запит (заяву) фінансовій установі щодо можливості отримання кредиту, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, отримав заяву, оферту та акцепт, які містять істотні умови кредитного договору та підписав акцепт одноразовим ідентифікатором Е181. Опісля, фінансовою установою було направлено клієнту підтвердження вчинення електронного правочин у формі електронного документа. Таким чином, матеріалами справи підтверджується укладання між сторонами Кредитного договору, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету вищевказаний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі 10000 грн, що підтверджується повідомленням (листом) ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.08.2025 № 115-0608, номер транзакції у системі i.Pay.ua 670919935, у якому викладено відомості про зарахування даної суми на реквізити платіжної карти споживача. Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що не вважає належним доказом видачі кредиту відповідачу лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення», оскільки в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи. Суд вважає, що такі доводи сторони відповідача не заслуговують на увагу суду, оскільки доказів про те, що банківська картка, на яку були перераховані кошти не належить відповідачу [PERSON] не надано, жодних клопотань про витребування такої інформації відповідач та його представник не подавали. Відповідач фактично приступив до виконання умов Кредитного договору, здійснивши 18.03.2025 платіж у розмірі 2\~153,99 грн, що підтверджується карткою субконто за період 05.03.2025 по 11.08.2025 та свідчить про те, що кредитні кошти були отримані відповідачем та він користувався ними. Таким чином, на думку суду, здійснивши платежі з метою погашення боргу по даному договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору, що, відповідно, свідчить про правомірність вимог позивача. Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, у передбачений у кредитному договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Згідно з частиною першою статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати умови вищевказаного договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 28 346,01 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту (основний борг) в розмірі 10000 грн., по процентах в розмірі 12 600,00 грн., комісії за надання 746,01 грн., по неустойці у розмірі 5 000,00 грн Відповідачем суду не надано відомостей, що свідчать про погашення вищевказаної заборгованості та про причини несвоєчасного погашення такої у добровільному порядку. Зважаючи на те, що матеріалами справи доведено отримання відповідачем грошових коштів в сумі 10000,00 гривень, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати стягнути дані кошти з відповідача. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 600 гривень суд враховує наступне. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 6 Заявки процентна фіксована ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом застосовується протягом всього строку надання кредиту. При цьому, як вбачається з Договору, сторони погодили, що кредит надається строком на 140 днів з 05.03.2025 до 22.07.2025 тобто, кредитор мав право нараховувати проценти за договором 140 днів, починаючи з дня укладення договору. З матеріалів справи вбачається, що проценти нараховувались за період з 05.03.2025 до 22.07.2025, тобто у межах строку, передбаченого Кредитним договором у розмірі 12 600 грн. Представник відповідача не погоджуючись із розрахунком заборгованості щодо нарахування процентів за користування кредитом вважає, що відповідач має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки на момент укладення Договору та в період нарахування процентів він перебував на військовій службі в Збройних Силах України і є особою, на яку поширюється дія\~Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Як вбачається з наданої представником відповідача довідки із Військової частини [NUMBER] Державної прикордонної служби від 04.06.2025 старший солдат [PERSON] проходить військову службу в [NUMBER] мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ) з 2 листопада 2024 року по даний час. Також представник відповідача долучив копію посвідчення серії [NUMBER] , видане 28.02.2025 [INFO] , згідно з яким [PERSON] надано статус учасника бойових дій (а. с. 52, 53). Частиною 15 статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі №18-112/48620 від 02 вересня 2014 року надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який перебуває на військовій службі в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи під час дії особливого періоду не мають права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18. У постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 Верховний Суд зазначив, що за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).». З матеріалів справи встановлено, що відповідач набув право на пільги, що передбачені п. 15\~ст.\~14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» з моменту його призову на військову службу під час мобілізації (тобто з 02.11.2024), а проценти нараховувалися позивачем, як вже зазначалося вище, у період дії Кредитного договору з 05.03.2025 до 22.07.2025. Таким чином, проценти за користування даним кредитом не підлягають стягненню з відповідача в силу пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем і звільнений від сплати процентів за користування кредитом 2 153,99 гривні, які були сплачені відповідачем на виконання Кредитного договору та які були зараховані на погашення процентів підлягають зарахуванню на зменшення основної заборгованості (по тілу кредиту), на що вказав ВС у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. Таким чином, 2 153,99 гривні, сплачені відповідачем на виконання Кредитного договору підлягають зарахуванню як сплата основного боргу, у зв`язку з чим залишок заборгованості за тілом кредиту, який підлягає до стягнення з відповідача становить 7 846,01 гривень (10000 грн - 2 153,99 грн). Також позивач просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 746,01 гривень за надання кредиту. Відповідно до п. 7 Заявки комісія пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та становить 1500 грн. нараховується в день його надання. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом -\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2\~ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до\~ ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України\~«Про споживче кредитування». Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов Договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 746,01 грн., встановлена в п. 7 Заявки, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена така комісія. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту\~це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що положення Договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 746,01 грн. суперечить положенням\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними, а відтак відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Споживчий центр» вищезазначеної заборгованості за комісією за надання кредиту. Окрім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути неустойку за прострочення виконання взятих зобов`язань в сумі 5000,00 гривень. Відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.\~Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625\~ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначені положення закону стягнення неустойки у розмірі 5000,00 гривень за кредитним договором від 05.03.2025, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7 846,01 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 846,01 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № СЦ00031567 від 08.08.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Відповідно до п. 13 ч. 1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Як вбачається із посвідчення серії [NUMBER] , виданого 28.02.2025 [INFO] [PERSON] надано статус учасника бойових дій. Проте, в даній справі [PERSON] є відповідачем та позов не стосується соціального і правового захисту його як учасника бойових дій, а тому він не звільняється від сплати судового збору. Схожа правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №700/301/20 (провадження №61-5407ск21). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 670,51 гривень, виходячи з такого розрахунку: 7 846,01 грн (розмір задоволених позовних вимог) / 28346,01 грн (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40грн (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial