Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Свеа Фінанс»\~(надалі\~ТзОВ «Свеа\~Фінанс»)\~звернулося\~в суд\~з позовом\~до[PERSON] (надалі [PERSON] ), у якому просять стягнути з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором №23121-05/2023 від 15.05.2023 року у розмірі 44 747,00 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 15.05.2023 року між ТзОВ «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №23121-05/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://bananacredit.com.ua/, ТзОВ «ФК «Інвеструм» 15.05.2023 року направило Відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №23121-05/2023 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). У процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи. 15.05.2023 року Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання фінансового кредиту, натиснув кнопку «З умовами договору (оферти) згоден. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «Інвеструм» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W926 на його номер телефону, він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору про надання фінансового кредиту №23121-05/2023, на умовах визначених цією офертою. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 30 днів, базова процентна ставка становить 2,5 % на день. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, що спричинило виникнення й нього простроченої заборгованості. 03.07.2023 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт (Первісний кредитор) передав Фактору (Новому кредитору), а Фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, в тому числі було відступлено і заборгованість Відповідача за кредитним договором №23121-05/2023. 29.11.2023 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час - ТОВ «Свеа Фінанс»), укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» за Кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору Факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023 року, заборгованість [PERSON] за договором №23121-05/2023 (станом на дату цього відступлення права вимоги) складає 44 747,00 грн., іх яких: заборгованість по тілу кредиту 10 000,00 грн.; -заборгованість по відсотках 34 747,00 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суддіТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив 15.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №23121-05/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТзОВ «ФК «Інвеструм» 15.05.2023 року направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №23121-05/2023 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). У процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником, Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 року № 107). 15.05.2023 року Відповідач, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання фінансового кредиту погодився із ним. Первинний кредитор - ТзОВ «ФК «Інвеструм» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W926 на номер телефону, який було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, останній прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору про надання фінансового кредиту №23121-05/2023, на умовах визначених цією офертою. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТзОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 15.05.2023. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування та погашення кредиту до 08.05.2025. процентна ставка становить 2,50% в день. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора, у якому зазначено суму кредиту, строк кредитування, проценту ставку, загальні витрати за кредитом. ТзОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджено інформацією надавача платіжних послуг ТзОВ «Універсальні платіжні рішення». Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість за ним. 03.07.2023 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Клієнт (Первісний кредитор) передав Фактору (Новому кредитору), а Фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, відступлено право вимоги до Відповідача за кредитним договором №23121-05/2023. 29.11.2023 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТзОВ «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого ТзОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги від ТзОВ «Стар Файненс Груп» за Кредитними договорами та сплачує ТзОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023 року, вказано заборгованість [PERSON] за договором №23121-05/2023, право вимоги якої передано позивачу та яка станом на дату цього відступлення права вимоги складає 44 747,00 грн., із яких: - заборгованість по тілу кредиту 10 000,00 грн.; -заборгованість по відсотках 34 747,00 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості, складеного позивачем, заборгованість відповідача складає 44747 грн, з яких 10\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 34747 грн. заборгованість за відсотками нарахованих за період з 15.05.2023 по 12.10.2023, тобто у межах строку кредитування. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором №23121-05/2023 від 15.05.2023 року у розмірі 44 747,00 грн., із яких: 10\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 34747 грн. заборгованість за відсотками нарахованих за період з 15.05.2023 по 12.10.2023, тобто у межах строку кредитування, відтак, суд вважає, що слід задовольнити позов у повному обсязі. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем, ТОВ «Свеа Фінанс» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Outcome: approved