Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

25 серпня 2025 року ТОВ "ФК"Фінтраст Капітал" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 13 грудня 2023 року між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] укладено договір № 1338899, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 24 800,00 грн, строком на 360 днів, під проценти. ТОВ "Слон Кредит" виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. 24 грудня 2024 року згідно умов договору факторингу № 24122024 ТОВ "Слон Кредит" відступило право вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ "ФК"Фінтраст Капітал", в тому числі і за договором № 1338899 від 13 грудня 2023 року, укладеного з відповідачем. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 243 660,00 грн, з яких: 24 800,00 грн - заборгованість за тілом кредити, 218 860,00 грн - проценти за користування кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 243\~660,00 грн, понесені судові витрати та здійснити нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з дати набрання рішенням законної сили і до дня його виконання. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заяв, клопотань, відзиву не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до інформації [INFO] , [PERSON] до складу лав ЗСУ не призивався. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 13 грудня 2023 року між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1338899, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 24 800,00 грн, строком на 360 днів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 248\~000,00 грн. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4 Договору, а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджено листом АТ "Універсал Банк", відповідно до якого на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну карту [NUMBER] на яку 13 грудня 2023 року надійшло зарахування коштів в сумі 24 800,00 грн. Вказане також підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК». Таким чином, ТОВ "Слон Кредит" умови договору виконало в повному обсязі, а відповідач умов договору належним чином не виконав, коштів не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. 24 грудня 2024 року згідно умов договору факторингу № 24122024 ТОВ "Слон Кредит" відступило право вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ "ФК"Фінтраст Капітал", в тому числі і за договором № 1338899 від 13 грудня 2023 року, укладеного з [PERSON] . Таким чином позивач набув права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1338899 від 13 грудня 2023 року ТОВ "Слон Кредит", заборгованість [PERSON] становить 243 660,00 грн, з яких: 24 800,00 грн - заборгованість за тілом кредити, 218 860,00 грн - відсотки за користування кредитом. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована, в тому числі і розмір заборгованості за договором. Умови договору не оспорюються. Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із положень ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1338899 від 13 грудня 2023 року в розмірі 243 660,00 грн, з яких: 24 800,00 грн - заборгованість за тілом кредити, 218 860,00 грн - відсотки за користування кредитом. Щодо застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Нарахування пені або відсотків у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги. Вказане відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові № 910/14524/22 від 05 червня 2025 року. Разом з тим, згідно з пунктами 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє на даний момент. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана адвокатом Столітнім М. М., на підставі договору про надання правової допомоги від № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 10322 від 12 серпня 2025 року, витрати на правничу допомогу у даній справі становлять 10 000,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу 10 000,00 грн.

Outcome: partial