Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, а саме: «А-1», загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., тамбур літ. «а», а також надвірні будівлі та споруди: вбиральню літ. «Б», погріб літ. «В», розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.04.1971 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у м. Харкові, Московський відділ РАГС, про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації шлюбів №287 від 23.04.1971. У шлюбі була народжена дочка [PERSON] , 1981 року народження. 17.11.1998 року [PERSON] через брокера брокерської контори №277 [PERSON] придбав у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомості №Н6-141 від 17.11.1998 року був посвідчений Харківською товарною біржею. Право власності зареєстровано Слатинським Малим госпрозрахунковим державним підприємством «Інвентаризатор» 09.12.1998 року та записаний у реєстрову книгу №2 за реєстровим № 231. Купівля зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями була здійснена [PERSON] у той час, коли він перебував у шлюбі з [PERSON] . [PERSON] , як покупець, сплатив продавцям належну за договором ціну, а останні отримали від нього гроші та передали у розпорядження житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після чого, вони з родиною заселились до цього будинку, завезли у нього свої речі, робили ремонт, придали необхідні будівельні матеріали, сплачували комунальні платежі. Після смерті чоловіка позивачка залишилася проживати у цьому будинку та проживає у ньому постійно до теперішнього часу, сплачує комунальні платежі, заборгованість по яким відсутня. Вказує, що [PERSON] були виконані всі суттєві вимоги угоди, викладені у договорі №Н6-141 від 17.11.1998. Між сторонами була досягнута згода з усіх необхідних та сутгєвих умов договору та відбулося його виконання. На момент укладання угоди та за минулий час сторони не мали претензій один до одного. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , про що Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зроблено відповідний актовий запис №698 від 13 грудня 2024 року. За життя [PERSON] заповіт не складав. На час своєї смерті він був зареєстрований в будинку [ADDRESS] , разом з позивачкою. До спадкової маси входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами літ. «А-1», загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., розташований на земельній ділянці пл. 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] двоє - дружина, [PERSON] , а також дитина - дочка [PERSON] , 1981 року народження - відповідачка, інших спадкоємців немає. Спадщину після смерті чоловіка, прийняла лише дружина позивачка фактично, як така, що мала спільне місце реєстрації та проживання з чоловіком за однією адресою: [ADDRESS] . Пояснила, що у встановлений законом термін вона звернулась до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після померлої мого чоловіка - [PERSON] . Однак отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса не змогла. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складеної Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезєвою О.А., 04.07.2025 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не був наданий документ, посвідчений належним чином, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. При відмові у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність необхідних дая спадкування документів державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Олена Мезєва роз`яснила позивачу, процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку, з посиланням на ст. 3, 4, 23, 27, 184 ІЩК України. Також додала, що у встановлений законом термін для прийняття спадщини донька [PERSON] , 1981 року народження звернулась до Компетентних органів з відповідною заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті свого батька [PERSON] , на користь матері. Позивач вказала,\~що задоволення\~цого позову\~надасть їй\~право на\~отримання спадщини\~за законом\~після смерті\~чоловіка,\~для державної\~реєстрації,\~у подальшому,\~її права\~власності на\~отримане у\~спадок нерухоме\~майно відповідно\~до вимог\~чинного законодавства,\~у зв`язку\~з чим\~вона звернулася\~до суду\~із цією\~позовною заявою, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Згідно відповіді нотаріуса, на виконання ухвали суду про витребування інформації, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] була заведена спадкова справа №114/2025, за заявою його дружини [PERSON] більше із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтво про спадщину нікому не видавалось, заповіти не посвідчувалися (а.с. 65-81). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без участі представника Дергачівської міської ради. Зазначила, що заперечення, щодо розгляду справи - відсутні. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.04.1971 року в ЗАГС Московського району міста Харкова (свідоцтво про реєстрацію щлюбу [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 5). 17.11.1998 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу Н6-141 посвідчений Харківською товарною біржею (а.с. 34). Договір купівлі-продажу 09.12.1998 року зареєстрований в цілому за [PERSON] у Слатинському БТІ та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 231 09.12.1998 (а.с. 5 зв. бік). Відповідно до вимог ст. 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 41, 42 ЦК Української РСР, які діяли на час укладення договору, угодами визнається дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть укладатися усно або у письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно із ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання у цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди, передбаченими частиною другою статті 48 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, оскільки договір купівлі-продажу жилого будинку не посвідчений нотаріально, то він не є дійсним у розумінні ст. 227 ЦК УРСР, а тому не є спадковим майном. Укладення договору купівлі-продажу жилого будинку на товарній біржі свідчить про те, що договір укладено у простій письмовій формі. За змістом ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. У технічному паспорті на жилий будинок зазначено власником [PERSON] (а.с.7-9). З 15.03.2006 позивачка зареєстрована у спірному будинку (а.с. 15) і як зазначає, після оформлення договору купівлі-продажу жилого будинку вони з чоловіком заселились у будинок та зареєструвалися у ньому. Зазначені дії свідчать про те, що умови договору виконані і будинок перейшов у користування [PERSON] . Між тим позивачкою не ставиться питання про визнання угоди дійсною. За таких обставин підстав для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на спірний будинок у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] не вбачається. Щодо визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не\~приймає визання\~позову [PERSON] відповідачем [PERSON] , оскільки це суперечить закону. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed