Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 24.12.2024-100002455. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 155 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 28.05.2025 року. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 11 460,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, за відсотками в розмірі 3 720,00 грн, за додатковою комісією в розмірі 540,00 грн, за неустойкою (за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання) у розмірі 1 200,00 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 05.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 14.10.2025 року на 14 год. 40 хв. 14.10.2025 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого у справі у відрядженні. Розгляд справи призначено на 10 листопада 2025 року на 09 год. 30 хв. 10 листопада 2025 року сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр» та зазначив, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв (клопотань) до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання ним відзиву, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 24.12.2024-100002455, відповідно до п. 3.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до п. 3.3.2. договору сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. Договір підписано електронним цифровим підписом сторін. Як вбачається із заявки від 25.12.2024, сума кредиту складає 6 000 грн.; строк кредитування - 155 днів; процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1,0 % за 1 день користування протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 0,5% за 1 день користування, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». 25.12.2024 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн, що підтверджується відомостями, наданими ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «Споживчий центр», між якими укладено договір про надання послуг з переказу коштів від 04 січня 2024 року № ФК-П-2024/01-2, відповідно до яких 25.12.2024 року (14:01:00) ТОВ «Споживчий центр» було успішно переховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 605930115, призначення платежу: видача за договором кредиту № 24.12.2024-100002455, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 24.12.2024-100002455 від 25.12.2024 року, у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 11 460,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, за відсотками в розмірі 3 720,00 грн, за додатковою комісією в розмірі 540,00 грн, за неустойкою (за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання) у розмірі 1 200,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 6 Закону України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який був чинним на момент укладання кредитного договору, договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України від 03.09.2015 № 675-VIII «Про електрону комерцію» (далі Закон № 675-VIII) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону № 675-VIII). Частиною п`ятою статті 11 Закону № 675-VIII передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином ознайомлений із умовами Кредитного договору № 24.12.2024-100002455 від 25.12.2024 року, підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е151. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд встановив, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало належним чином, надавши відповідачу кредит у сумі 6 000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за період з 25.12.2024 року до 28.05.2025 року у нього виникла заборгованість перед фінансовою установою в розмірі 11 460,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, за відсотками в розмірі 3 720,00 грн, за додатковою комісією в розмірі 540,00 грн, за неустойкою (за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання) у розмірі 1 200,00 грн. А також врахувавши те, що ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з [PERSON] додаткову комісію в розмірі 540,00 грн та неустойку за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 1 200,00 грн, проте на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплатити додаткову комісію та неустойку на користь кредитодавця на період дії воєнного стану в Україні, з 24 лютого 2022 року, отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині та стягнення з [PERSON] додаткової комісії в розмірі 540,00 грн та неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 1 200,00 грн. За цих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 24.12.2024-100002455 від 25.12.2024 року у сумі 9 720,00 грн (заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 3 720,00 грн). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а позовні вимоги задоволено частково (84,81 %), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 054,43 грн.

Outcome: partial