Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 16 травня 1998 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Лозянською сільської ради Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області, за актовим записом № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У цьому шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. Інших дітей у подружжя немає. Зазначала, що з спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, але згодом через особисті непорозуміння їхня сім`я поступово почала занепадати, а також у неї наразі є відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Указувала, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та [PERSON] уже тривалий час припинилися, подружжя разом не проживає понад 2-ох років з початку повномасштабного вторгнення рф до України. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований Лозянською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області 16 травня 1998 року за актовим записом № 7, розірвати. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року відкрито провадження в цій справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Водночас така подала до суду заяву від 07.10.2025, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, строк на примирення просила не надавати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.21). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до положень ч. 11 ст. 128, ст. 131 ЦПК України (а.с.19,24). З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який був зареєстрований Лозянською сільською радою Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області 16 травня 1998 року, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого наявний у матеріалах цієї справи. Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьком такого є відповідач [PERSON] , а матір?ю позивачка [PERSON] (а.с.10). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 111 СК України суд уживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, а відтак суд не вживає заходи щодо їх примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як установлено судом, подружні стосунки між сторонами припинені з причин розбіжностей їх характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові і довіри один до одного та припинення шлюбних відносин у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з цим позовом про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд доходить висновку, що примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Отже, враховуючи зазначене вище, а також

Outcome: approved