Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У вересні 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а саме: 34\~615,46\~грн за кредитним договором №\~4008312763001 від 22.10.2019 року; та 10\~753,13 грн за кредитним договором №\~2018312763001 від 21.10.2019\~року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.10.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~4008312763001 у сумі 43\~595,00\~грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,001% річних, а розмір комісії за користування кредитом 3%. Крім того,21.10.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний догові № 2018312763001 у сумі 7\~000,00\~грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 47,88% річних, а розмір комісії за користування кредитом 0%. Разом з\~тим,\~відповідач довготривалий\~строк кредитні\~зобов`язання\~перед банком\~не виконував.\~Заборгованість за\~кредитним договором\~№\~4008312763001\~від 22.10.2019\~станом на\~07.05.2024\~складала 34\~615,46\~грн,\~що складається\~з 34\~601,07\~грн\~ заборгованість\~за кредитом;\~та 14,39\~грн\~ заборгованість\~за процентами,\~0\~грн.\~-\~заборгованість за\~комісією.Заборгованість за кредитним договором №\~2018312763001 від 21.10.2019 станом на 07.05.2024 складала 10\~753,13\~грн, що складається з 6\~899,02\~грн заборгованість за кредитом; та 3\~854,11\~грн заборгованість за процентами, 0 грн. - заборгованість за комісією. При цьому, 08.05.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «ФІНАКО» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, в тому числі і до відповідача. 16.07.2024 року, між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало (набуло) право грошової вимогу до боржників БАНКУ (Позикодавця), зокрема і до [PERSON] . У зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Смарт Пей», з метою захисту майнових прав звернулося до суду з цим позовом, в якому просило суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Смарт Пей», заборгованість за кредитними договорами № 4008312763001 від 22.10.2019 року та № 2018312763001 від 21.10.2019, у розмірі 48\~368,59\~грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у справі, призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали на подання відзиву та заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Поряд з цим, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження не отримав оскільки рекомендоване повідомлення та конверт повернулися до суду із відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання» . Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступного висновку. Так, 22.10.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний догові № 4008312763001 у сумі 43 595,00 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,001% річних, а розмір комісії за користування кредитом 3%. Крім того, 21.10.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний догові № 2018312763001 у сумі 7\~000,00 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 47,88% річних, а розмір комісії за користування кредитом 0%. 08.05.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «ФІНАКО» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, в тому числі і до відповідача. 16.07.2024 року, між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» отримало (набуло) право грошової вимогу до боржників БАНКУ (Позикодавця), зокрема і до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 2 від 16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 4008312763001 від 22.10.2019 року та № 2018312763001 від 21.10.2019 року, у розмірі 48\~368,59\~грн. Пiд чaс укладення Кредитних договорів сторонами було узгоджено всі істотні умови, порядок кредитування. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача та розрахунком заборгованості за договорами №\~4008312763001 від 22.10.2019 року та №\~2018312763001 від 21.10.2019 за період з 21.10.2019 по 07.05.2024. Так, п. 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (втому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 2.2.2, 2.4.1 розділу І Публічної пропозиції, дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання договору, якщо інше не передбачене умовами договору та/або заявою про приєднання до договору. Договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою банку або за ініціативою клієнта у випадках закриття всіх карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим договором та/або відмови від усіх послуг банку. Відповідно до п. 5.1.6, 5.1.7 розділу І Публічної пропозиції, клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати банку вартість послуг, які надані банком та договором та інші платежі, відповідно до умов договору та встановлених тарифів. Сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Однак, оскільки Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 48\~368,59 гривень, що складається з наступного: -за договором № 4008312763001 від 22.10.2019 року: 34\~601,07\~грн - заборгованість по кредитy; 14,39\~грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. -та за договором № 2018312763001 від 21.10.2019 року: 6\~899,02\~грн - заборгованість по кредитy; 3\~854,11\~грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення Відповідачем кредитних договорів та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання [PERSON] умов договорів. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які Відповідачем не спростовані жодними належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ч. 1, 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підписана Відповідачем заява про приєднання до «договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», де визначено основні вимоги кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого Відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису на відповідній заяві. Як передбачено ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України- договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитних договорів в частині надання кредитних коштів. У той же час, відповідачем були порушені зобов`язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами. Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договорами, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунками суми заборгованостей. Крім того, під час судового розгляду відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутності, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, додержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи, що отримані та використані [PERSON] кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за наданим кредитом станом на 07.05.2024 року у загальному розмірі 48\~368,59\~грн, яка складається з наступного: заборгованості за договором № 4008312763001 від 22.10.2019 року, 34 601,07\~грн - заборгованість по кредиту; 14,39\~грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; та за договором № 2018312763001 від 21.10.2019 року, 6\~899,02 грн - заборгованість по кредиту; 3\~854,11\~грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також із урахуванням позиції відповідача, про визнання заявлених вимог, приходить висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2\~423,00\~грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved