Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У липні 2025 року уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») Дармограй А.Т., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернулася до Згурівського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 479279-КС-006 про надання кредиту від 08.03.2024, що становить 27352,31 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 8442,23 грн; суми прострочених платежів по процентах 18910,08 грн; стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.03.2024 між сторонами укладено Договір № 479279-КС-006 про надання кредиту (далі договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника за № [NUMBER] , котру позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, лише частково сплатив кошти на загальну суму 9469,93 грн, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22.06.2025 становить 27352,31 грн. У зв`язку із вищенаведеним позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 08.07.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначила справу до розгляду по суті, визначила сторонам строки для подання заяв по суті справи, частково задовольнила клопотання позивача про витребування доказів, зобов`язала АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» надати суду інформацію, що містить банківську таємницю. На виконання вказаної ухвали 25.07.2025 до Згурівського районного суду Київської області надійшли витребувані судом документи. У судове засідання представник позивача та відповідач не з`явилися, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву до суду не направляв. Ухвалу про відкриття провадження у справі та судові повістки про виклик в суд на 11.08.2025, 03.09.2025, 28.10.2025 та на 14.11.2025 відповідачем отримано особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Частиною 1\~статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом встановлено, що 08.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання кредиту № 479279-КС-006 (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі Договір № 479279-КС-006 від 08.03.2024), підписаний у порядку, визначеному статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію», шляхом обміну електронними повідомленнями. Вказаний договір відповідачем [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9821. За умовами укладеного Договору № 479279-КС-006 від 08.03.2024 та Паспорта споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем [PERSON] 08.03.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0636, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 9000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності строком на 24 тижні (до 23.08.2024), із фіксованою стандартною процентною ставкою 2,00000000 % в день, фіксованою зниженою процентною ставкою 1,15011539 % в день, комісія за надання кредиту 1350,00 гривень (а.с. 32-41 договір, а.с. 43-52 пропозиція (оферта), а.с. 53-62 прийняття пропозиції (акцепт), а.с. 27-31 паспорт споживчого кредиту, а.с. 63-64 візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту). Таким чином, укладений в електронній формі договір № 479279-КС-006 від 08.03.2024 на умовах, викладених у ньому, та у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором UA-9821відповідача [PERSON] , що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах. При цьому, приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно їх дотримуватися (п. 7.4.4. договору). Також, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10.06.2021 року у справі № 234/7159/20, від 12.08.2022 року у справі № 234/7297/20, від 09.02.2023 року у справі № 640/7029/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Висуваючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитодавець зобов`язаний довести належними, допустимими, достовірними та, у своїй сукупності і взаємозв`язку, достатніми доказами наявність такої заборгованості, зокрема, факт надання та отримання грошових коштів, а також розмір заборгованості. На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу позивач надає письмове підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, з якого вбачається, що 08.03.2024 було здійснено перерахування коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] згідно до кредитного договору № 479279-КС-006 від 08.03.2024 на платіжну картку [NUMBER] у сумі 9000,00 гривень, емітент платіжної картки отримувача RAIFFEISEN BANK AVAL (а.с. 65 анкета клієнта, а.с. 66 підтвердження). Як вбачається із інформації, наданої АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на виконання ухвали суду від 08.07.2025 в частині надання доказів, що містять банківську таємницю за клопотанням представника позивача, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано картку № [NUMBER] та згідно виписки по рахунку [NUMBER] (банківська карта № [NUMBER] ), яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період 08.03.2024-13.03.2024, [PERSON] дійсно 08.03.2024 отримав безготівкове зарахування на картку в сумі 9000,00 гривень (а.с. 120-121). Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 9000,00 гривень. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049\~ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно\~зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором № 479279-КС-006 від 08.03.2024 належним чином не виконав, а лише частково здійснював повернення кредитних коштів та сплату відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого за ним утворилась заборгованість за Договором про надання кредиту № № 479279-КС-006 від 08.03.2024 і станом на 23.06.2025 (дата здійснення розрахунку) становить 27352,31 грн., що складається з: 8442,23 грн. суми заборгованості кредиту; 18910,08 грн. суми заборгованості по відсотках (а.с. 20-25 розрахунок заборгованості, а.с. 26 довідка про стан заборгованості). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На спростування зазначених у позовній заяві доводів відповідачем [PERSON] будь-яких доказів не надано. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. При поданні позовної заяви через систему «Електронний суд» позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 103 квитанція). Згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та те, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved