Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивує тим, що 13.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 512685-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 512685-КС-001 про надання кредиту в розмірі 23730,00 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 11830,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 1400,00 грн; суми заборгованості по штрафам 3500,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою. Враховуючи наведене просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23730,00 грн та 2422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 29.07.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач у заявах від 07.10.2025 та 12.11.2025 просив суд зменшити розмір позовних вимог, не нараховувати суму заборгованості за штрафами у розмірі 3500 грн та комісією у розмірі 1400 грн, посилаючись на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 12.11.2025 від представника Товариства надішли додаткові пояснення у справі в яких представник просить вимоги позовної заяви задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 512685-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 24 тижні, термін дії договору до 30.03.2025 на умовах сплати процентів за користування кредитом. В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. З візуальної форми послідовності дій клієнта встановлено, що [PERSON] 13.10.2024 підписав одноразовим електронним ідентифікатором паспорт споживчого кредиту та Договір. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується випискою по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 29.10.2025. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 01.07.2025 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 512685-КС-001 про надання кредиту, яка становить 23730 грн, з яких 7000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 11830,00 грн - сума прострочених платежів по відсотках; 1400,00 грн - заборгованість по комісії та 3500,00 грн по штрафам. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд доходить висновку, що 13.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] виникли договірні правовідносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору позики, виборі контрагента та визначенні умов договору, обізнаний з умовами кредитування, у тому числі щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, чим погодив умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначений договір укладений в електронній формі в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти, у зв`язку з чим у нього виникло зобов`язання повернути їх у розмірах та у строки, визначені кредитним договором. Наданий позивачем розрахунок в частині нарахування тіла кредиту, відсотків та комісії повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту: у ньому відображено всі факти видачі суми кредиту, нарахування процентів, які здійснювалися за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до закінчення дії кредитного договору та лише на залишок неповернутої суми. Крім того, у розрахунку відображено факт виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дати та суми платежу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або суми санкцій є дією, що свідчить про визнання ним боргу. Здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором № 512685-КС-001 про надання кредиту, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору та, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту, відсотків та комісії за надання кредиту, за відсутності альтернативного розрахунку з боку відповідача, приймається судом як достовірний. Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафів за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що позивач, заявляючи такі вимоги, не врахував положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 13.10.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідача штрафу суперечитиме пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial