Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що із 14 лютого 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час їх спільного проживання у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинилися. Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, просить шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування на офіційному вебсайті судової влади України тексту оголошення про виклик відповідача. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив до суду не надіслав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від спільного проживання подружжя має спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 9). Сторони разом не проживають та шлюбних відносин не підтримують. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося в силу різних поглядів на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння, кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами. З огляду на викладене, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам одного з подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Згідно із ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних\~вимог. У зв`язку з чим,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved