Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому свої вимоги обґрунтовує тим, що до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист Державної казначейської служби України від 17.01.2024 № 06-06/1115 щодо вирішення питання у встановленому законодавством порядку про здійснення дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців міжрегіональних управлінь, внаслідок протиправних дій та/або бездіяльності яких заподіяно збитки Державному бюджету, в тому числі, [PERSON] . Постановою Сумського апеляційного суду від 16.11.2021 у справі №589/1178/20 рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року змінено, виклавши його резолютивну частину в такій редакції: позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 11 568 грн компенсації завданої матеріальної шкоди та 2000 грн моральної шкоди. Як вбачається з рішення, 03 листопада 2019 року [PERSON] було відмовлено в перетині кордону у зв`язку з наявністю в базі даних\~ Державної прикордонної служби відомостей про нього відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України від 24 вересня 2018 року. Таким чином, [PERSON] та його дружина не змогли вилетіти на відпочинок. Тому, несвоєчасне надсилання державним виконавцем постанови про зняття тимчасового обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України призвело до неможливості відбуття ним на відпочинок до Республіки Туреччина, чим заподіяно йому матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до статті 81 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Тому просить стягнути на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з [PERSON] 11 568,00 грн матеріальної шкоди в регресному порядку, а також судовий збір. 25 лютого 2025 року відповідачкою було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що на виконанні у старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу ДВС Шкатули М.А. перебувало виконавче провадження №57266184 щодо примусового виконання виконавчого листа №589/4110/17 від 20 вересня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. У зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам 24.09.2018 було винесено постанову про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка була скасована ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 29.10.2018, та на підставі якої винесено постанову від 03.07.2019 року про скасування постанов про обмеження, в тому числі у праві виїзду за межі України. Копії постанов було направлено до адміністрації державної прикордонної служби України за вих. № 965. Лише 03.06.2019 виконавче провадження було передано на виконання відповідачці. Всі виконавчі дії вона проводила у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» та іншого законодавства. Крім того, позивачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів, за якими було доведено її умисел та вчинення бездіяльності щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи - [PERSON] . Свою бездіяльність не визнає, так як діяла у межах чинного законодавства, виконувала свої посадові обов`язки. Умисних і протизаконних дій вона не зробила. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов такого висновку. 17.01.2024 Державна казначейська служби України звернулася з листом № 06-06/1115 із додатком до Міністерства юстиції України щодо вирішення питання у встановленому законодавством порядку про здійснення дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців міжрегіональних управлінь, внаслідок протиправних дій та/або бездіяльності яких заподіяно збитки Державному бюджету, в тому числі, [PERSON] (а.с. 7,9) Як убачається з даного листа та додатку до нього, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області було виконано і на користь [PERSON] перераховано з державного бюджету 13 568,00 грн. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року було вирішено стягнути з Державного бюджету України шляхом\~ безспірного списання з рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] \~ в рахунок відшкодування\~ завданої\~ йому матеріальної шкоди в сумі 11568,00 грн., моральної шкоди в розмірі 2000 грн.,\~ яка завдана посадовими особами Шосткинського МВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) порушенням прав, в процесі вчинення незаконних виконавчих дій та не вчинення належних дій у виконавчому провадженні. (а.с.11-14) Постановою Сумського апеляційного суду від 16.11.2021 у справі №589/1178/20 рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року змінено, виклавши його резолютивну частину в такій редакції: позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 11 568 грн компенсації завданої матеріальної шкоди та 2000 грн моральної шкоди. (а.с.15-17) Предметом даного спору є стягнення з відповідача [PERSON] шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання нею посадових обов`язків. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду. Згідно ст. 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави. Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду; 2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю. Відповідно до ст. 81 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Отже, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. При цьому підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Суд зазначає, що за загальним правилом регрес уявляє собою право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Тобто у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту. Підпунктом 2 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.9,10 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). За поданням Казначейства України органи прокуратури звертаються в інтересах держави до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом. При цьому суд зазначає, що саме ухвалення судового рішення на користь позивача (боржника у виконавчому провадженні) не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями такої посадової особи та заподіяною шкодою. В даному випадку доведенню має підлягати та обставина, що саме протиправні дії чи бездіяльність заподіювача шкоди є причиною, а збитки які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої поведінки особи. Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 01.03.2023 року по справі № 752/3839/2022 (61-11057 св 22). Так, абазами 4, 5 п.п. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визначено, що органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Також згідно із ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», державні органи після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, у випадках, визначених цим Законом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів, якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях зазначених осіб. Внаслідок неправомірних дій державного виконавця, 03 листопада 2019 року [PERSON] відмовлено в перетинанні державного кордону України з підстав наявності в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про його тимчасове обмеження у праві виїзду останнього з України, що призвело до майнових втрат позивача, у розмірі 11 568,00 грн. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року фактично встановлено бездіяльність державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби Пчелінцевої І.С. при вчиненні виконавчих дій (не направлення повідомлення до Державної прикордонної служби про зняття обмежувальних заходів). Тому, держава в особі Позивача, виконавши рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року відшкодувала завдану шкоду, а тому набула права відшкодування у порядку регресу. Вищевикладене свідчить про недотримання державним виконавцем вимог частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». [PERSON] при виконанні посадових обов`язків має керуватись Конституцією України, Кодексами України, Законами України «Про державну службу», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», «Про виконавче провадження», «Про запобігання корупції» та іншими законами, указами та розпорядженнями Президента України, постановами Верховної Ради України, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами та дорученнями Міністерства юстиції України, іншими нормативно - правовими актами, що регламентують діяльність органів державної виконавчої служби та своєю посадовою інструкцією. Відповідно до статті 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» кошти, виплачені за рішенням суду про стягнення коштів згідно з цим Законом, вважаються збитками державного бюджету. Посадова, службова особа державного органу дії якої призвели до збитків державного бюджету, несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення,що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Перелік дисциплінарних проступків визначений частиною 2 вказаної статті, серед яких невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків. Відповідно до статті 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави. Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю. Відповідно до статті 81 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не визначений законом. Згідно вимог ч. 4 ст. 1191 ЦК України держава, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Тобто даною нормою законодавець визначив право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved