Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

09 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ "Панбей" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди. Позов мотивує тим, що вона на підставі державного акту на право приватної власності є власником земельної ділянки площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505, що знаходиться на території Козлівської сільської ради Володимирського (колишнього Локачинського) району Волинської області. Зазначає, що нещодавно їй стало відомо про те, що належна їй земельна ділянка використовується ФГ "Панбей". Відповідач користується її земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 01 жовтня 2022 року, договору оренди від 06.02.2015 року, державна реєстрація права оренди здійснена 06.02.2015 року державним реєстратором Локачинської селищної ради Одіон\~О.О. Стверджує, що вказаний договір оренди земельної ділянки з відповідачем вона не укладала і не підписувала, істотних умов оренди не погоджувала, інших осіб на підписання договору не уповноважувала. Договір оренди не є укладеним, тому користування відповідачем ділянкою та державна реєстрація права оренди на підставі вищевказаного договору порушує її право на користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. Зазначає, що у зв`язку з цим вона змушена звертатися до суду за захистом свого права власності на земельну ділянку. Просить суд зобов`язати відповідача \~усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505, що знаходиться на території Козлівської сільської ради Володимирського (колишнього Локачинського) району Волинської області шляхом її повернення [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки, яка була проведена державним реєстратором Одіон\~О.О., Локачинська селищна рада, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66145537 від 19.01.2023 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. 21 жовтня 2024 року суддею Локачинського районного суду Волинської області постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 20.11.2024 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. 16.12.2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення розгляду справи у зв`язку з призовом на військову службу керівника ФГ "Панбей" - [PERSON] (а.с. 37-39). 16.12.2024 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 23.12.2024 року. Ухвалою суду від 23.12.2025 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано у ФГ "Панбей" оригінал договору оренди землі, укладеного 05.01.2015 року, та оригінал договору оренди, укладеного 01.10.2022 року, між [PERSON] та ФГ "Панбей" щодо земельної ділянки площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505, що знаходиться на території Козлівської сільської ради, колишнього Локачинського, наразі - Володимирського району Волинської області та у Локачинської селищної ради Волинської області - копію (за наявності оригінал) вищевказаних договорів. 30.12.2024 року від Локачинської селищної ради Волинської області на виконання ухвали надійшов лист від 27.12.2024 року № 823/17/2-24, згідно з яким Локачинська селищна рада не може надати оригінали договорів, оскільки не є їх зберігачем (а.с. 56-57). 20.01.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 58-59). Ухвалою суду від 20.01.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження в даній справі. Ухвалою суду від 20.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів та витребувано у державного реєстратора Локачинської селищної ради Волинської області Одіон О.О. копію (за наявності оригінал) договору оренди землі, який укладено 05.01.2015 року, та копію (за наявності оригінал) договору оренди, який укладено 01.10.2022 року, між [PERSON] та ФГ "Панбей" щодо земельної ділянки площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505, що знаходиться на території Козлівської сільської ради, колишнього Локачинського, наразі - Володимирського району Волинської області, підготовче судове засідання відкладено до 14.03.2025 року. На виконання вимог ухвали про витребування доказів до суду 06.03.2025 року державним реєстратором Локачинської селищної ради Одіон О.О. надано документи з реєстраційної справи (а.с. 79-83). 14.03.2025 року до суду від представника відповідача надійшла заява, у якій останній просить надати додатковий час для виконання ухвали суду про витребування оригіналів договорів оренди землі (а.с. 84-85). 31.03.2025 року на виконання ухвали суду представником відповідача [PERSON] було надано оригінал договору оренди землі від 01.10.2022 року, оригінал договору оренди землі, який укладено 05.01.2015 року між сторонами, не надано. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року задоволено клопотання позивача [PERSON] та призначено в даній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано підпис на договорі оренди землі, який укладений 05.01.2015 року та на договорі оренди землі, який укладений 01.10.2022 року між [PERSON] та ФГ "Панбей"\~ (в графі "Орендодавець") щодо земельної ділянки площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505 [PERSON] , [INFO] чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі було зупинено. 29 липня 2025 року, після отримання висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. 13 серпня 2025 року підготовче судове засідання було відкладено до 20.08.2025 року. 20.08.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, клопотання про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи постановлено вирішити після дослідження письмових доказів та вирішення питання про необхідність допиту експерта щодо наданого ним висновку експертизи. 17.09.2025 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про оплату позивачем витрат за експертизу (а.с. 141-143). 06.10.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшли заперечення на клопотання про призначення повторної комісійної експертизи (а.с. 155-156). Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення у даній цивільній справі повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи було відмовлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У судовому засіданні 17.09.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, а також на висновок судової почеркознавчої експертизи від 23.06.2025 року № 1835, яким встановлено, що позивач [PERSON] не підписувала спірного договору оренди земельної ділянки від 01.10.2022 року, а отже, не погоджувала істотних умов вказаного договору. Таким чином, доказами у справі підтверджено відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди земельної ділянки, тому вказаний договір є неукладеним, земельну ділянку слід повернути позивачу, а оскільки державна реєстрація права оренди порушує право позивача на розпорядження належною їй земельною ділянкою, то таку реєстрацію права оренди слід скасувати. Крім того, суду пояснила, що позивач не укладала з ФГ "Панбей" жодного із договорів оренди землі, ні в 2015, ні у 2022 році, орендної плати не отримувала. Однак, оскільки строк договору оренди землі від 2015 року закінчився, тобто договір припинив свою дію, то фактично наразі користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою, а також повернути цю земельну ділянку позивачу перешкоджає саме державна реєстрація права оренди, яка проведена на підставі неукладеного договору оренди землі від 01.10.2022 року. Представник відповідача\~ФГ "Панбей"\~Шевчук В.В.\~в судовому\~засіданні 06.11.2025\~року позов\~заперечив з\~таких підстав.\~Так,\~зазначив,\~що спірна\~земельна ділянка,\~що належить\~позивачу,\~перебуває в\~користуванні відповідача\~на підставі\~укладеного між\~сторонами договору\~оренди землі,\~оскільки позивач\~добровільно передала\~належну їй\~земельну ділянку\~у користування\~ФГ "Панбей"\~на підставі\~акту приймання\~-\~передачі земельної\~ділянки,\~який наявний\~у відповідача,\~однак не\~долучався до\~матеріалів справи,\~оскільки такої\~необхідності не\~було через\~те,\~що позивач\~просила призначити\~експертизу підпису\~саме на\~спірних договорах\~оренди землі\~від 2015\~та 2022\~року,\~а також\~не було\~сформовано відповідної\~практики ВС\~в даних\~категоріях справ\~за обставин\~підписання акту\~прийому -\~передачі земельної\~ділянки позивачем.\~Вказаний акт\~приймання -передачі\~земельної ділянки\~укладений і\~є дійсний.\~Окрім того,\~позивач отримувала\~орендну плату\~за користування\~відповідачем належною\~їй земельною\~ділянкою на\~протязі 2022\~року.\~Згідно практики\~ВС,\~а саме\~висновків,\~викладених у\~постанові від\~17.09.2025\~року в\~справі №\~676/8831/23, якщо наймодавець (орендодавець) не підписував договір оренди земельної ділянки, але підписав акт прийому-передачі земельної ділянки та отримує плату за користування земельною ділянкою (орендну плату) від наймача (орендаря), то за такого випадку визнання відсутнім права оренди та повернення земельної ділянки не може бути застосованим. Це зумовлено тим, що поведінка орендодавця суперечить його попередній поведінці (підписання акта прийому-передачі земельної ділянки та отримання плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісною. Оскільки відсутній підпис орендаря на договорі оренди, але сторонами підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки і орендодавець отримує плату за користування земельною ділянкою (орендну плату) від наймача (орендаря), то з урахуванням частини другої статті 763\~ЦК договір оренди укладений на невизначений строк. Правові наслідки укладання договору найму на невизначений строк полягають в тому, що кожна зі сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Відмова від договору найму не залежить від причин, які детермінували намір однієї зі сторін. Отже, з врахуванням наведених висновків, поведінка позивача у даній справі, яка підписала акт приймання - передачі земельної ділянки та отримувала орендну плату за користування відповідачем належною їй земельною ділянкою, є недобросовісною, договір оренди укладений на невизначений строк, обставин, які б свідчили про відмову від договору будь-якої зі сторін, у цій справі не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити. 06 жовтня 2025 року в судовому засіданні було заслухано пояснення експерта Волинського відділення ЛНДІСЕ Гуменюк С.Ф. по висновку за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 23.06.2025 року № 1835. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, експерта, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,5282 га, яка передана їй для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Козлівської сільської ради Локачинського району Волинської області, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ВЛ № 9390 від 20.07.2005 року, виданим на підставі розпорядження Локачинської РДА від 30.03.2005 року № 71, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.\~8, 9). Відповідно до договору оренди землі б/н від 05.01.2015 року (а.с. 80-81) [PERSON] передала в оренду ФГ "Панбей" належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 0722483400:05:000:0505, площею 2,5282 га, що знаходиться на території Козлівської сільської ради Локачинського району Волинської області, терміном на 5 років (а.с. 80-81). Згідно договору оренди землі від 01.10.2022 року (а.с. 82-83) [PERSON] передала в оренду ФГ "Панбей" належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 0722483400:05:000:0505, площею 2,5282 га, що знаходиться на території Козлівської сільської ради Локачинського району Волинської області, терміном на 7 років (а.с. 82-83). З наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~396200220 від 24.09.2024 року, встановлено, що власником земельної ділянки, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505, площею 2,5282 га є [PERSON] , а також, що у Державному реєстрі речових прав наявний запис № 49019716 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0722483400:05:000:0505, №49019716, внесений державним реєстратором Локачинської селищної ради Волинської області Одіон Ольгою Олександрівною, дата та час державної реєстрації - 06.02.2015, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 666145537 від 19.01.2023 року, для прийняття якого було подано договір оренди землі від 05.01.2015 року, серія та номер: б/н, договір оренди землі від 01.10.2022 року, серія та номер: б/н, строк 7 років, дата закінчення дії: 01.10.2029, орендар - ФГ "Панбей", орендодавець [PERSON] (а.с. 9). Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 23.06.2025 року № 1835, для виконання якої представником відповідача було надано суду на виконання ухвали про витребування доказів оригінал договору оренди землі від 01.10.2022 року, оригінал договору оренди землі, який укладено 05.01.2015 року між сторонами, не надано: - підпис від імені [PERSON] на копії договору оренди землі, який укладений 05.01.2015 року між [PERSON] та ФГ "Панбей"\~ (в графі "Орендодавець") щодо земельної ділянки площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505 не придатний для ідентифікаційного почеркознавчого дослідження, тому порівняльне дослідження не проводилося; \~- підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» на договорі оренди землі, який укладений 01.10.2022 року між [PERSON] та ФГ "Панбей" щодо земельної ділянки площею 2,5282 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722483400:05:000:0505 виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.106-114).\~ \~ Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 319, 321 ЦК України, згідно якими власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які порушують його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень свого права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову. Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпоряджання майном. Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Цивільні відносини ґрунтуються на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто дії учасників цих відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших суб`єктів цивільного права. Такі дії не можуть порушувати права та завдавати шкоди іншим особам. Відповідно до статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі». Статтею 13 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону «Про оренду землі»). Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із положень частини першої статті 4, частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» убачається, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки. Після припинення договору оренди землі від 05.01.2015 року, який було укладено між сторонами у даній справі на 5 років з дня набрання ним чинності, станом на дату укладення договору оренди землі від 01.10.2022 діяла редакція Закону України «Про оренду землі», що визначала положення про те, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. (стаття 19). За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №\~145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс19) зазначила, що за змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму), хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав. Тобто, суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Крім того, Велика Палата Верховного Суду ще у постанові від 05 червня 2018 року (справа № 338/180/17, провадження № 14-144цс18) дійшла висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Наслідком непідписання письмового правочину його стороною, за відсутності доказів фактичного вчинення такого правочину (вираження сторонами волевиявлення на його укладення, узгодження істотних умов або його виконання сторонами), є його неукладеність. У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність. Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним на підставі вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати. У цій справі суд встановив, що позивач не підписувала договору оренди землі від 01.10.2022 року, тобто волю на вчинення спірного правочину позивачка не виявляла, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 23.06.2025 року № 1835. Оригіналу договору оренди землі від 05.01.2025 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів суду не було надано ні представником відповідача, ні державним реєстратором. В зв`язку з цим, згідно висновку експерта підпис від імені [PERSON] на копії договору оренди землі, який укладений 05.01.2015 не придатний для ідентифікаційного почеркознавчого дослідження, тому порівняльне дослідження не проводилося. Разом з тим строк дії договору оренди землі від 05.01.2015 року, який було укладено на 5 років, закінчився у 2020 році. Закінчення строку договору оренди є підставою для його припинення (частина перша статті 31 Закону України "Про оренду землі"). Представник позивача під час судового розгляду зазначила, що наразі права позивачки порушуються саме користуванням відповідачем належною їй земельною ділянкою на підставі спірного договору оренди землі від 01.10.2022 року, а також проведеною на його підставі державною реєстрацією права оренди. Таким чином, судом встановлено, що належна позивачу земельна ділянка фактично використовується відповідачем на даний час на підставі спірного договору оренди землі від 01.10.2022 року, який позивач не підписувала та істотних умов якого вона не погоджувала. Відповідачем не спростована презумпція неукладеності договору оренди землі від 01.10.2022 року, суду не надано і до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження того факту, що позивачка впродовж 2022 та наступних років отримувала від відповідача орендну плату за землю. Також, покликання представника відповідача в судовому засіданні 06.11.2025 року на наявність у ФГ "Панбей" акту приймання - передачі земельної ділянки, що добровільно підписаний позивачем і є дійсним, суд до уваги не бере, з огляду на те, що даного акту до матеріалів справи відповідачем не долучено, з клопотаннями про долучення акту приймання - передачі до матеріалів справи представник відповідача на протязі всього періоду перебування справи на розгляді в суді, в тому числі і в судовому засіданні 06.11.2025 року, не звертався. Окрім того, в судовому засіданні 06.11.2025 року представник відповідача зазначив, що не бачив і не бачить потреби в долученні даного акту до матеріалів справи, оскільки саме позивач має довести, що договір оренди землі між сторонами не укладався. З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, що між сторонами підписувався акт приймання - передачі земельної ділянки, оскільки такого акту не долучено до матеріалів справи, а також відсутності доказів сплати та отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, є безпідставними покликання представника відповідача на практику Верховного Суду, а саме висновків, викладених у постанові від 17.09.2025 року в справі №\~676/8831/23 про те, що якщо наймодавець (орендодавець) не підписував договір оренди земельної ділянки, але підписав акт прийому-передачі земельної ділянки та отримує плату за користування земельною ділянкою (орендну плату) від наймача (орендаря), то за такого випадку визнання відсутнім права оренди та повернення земельної ділянки не може бути застосованим. Це зумовлено тим, що поведінка орендодавця суперечить його попередній поведінці (підписання акта прийому-передачі земельної ділянки та отримання плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісною. Враховуючи те, що орендар ФГ "Панбей" без належних правових підстав користується належною позивачу земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що права позивачки слід захистити шляхом усунення перешкод у користуванні належним майном та повернення їй спірної земельної ділянки. Задоволення позовних вимог у вказаний спосіб спрямоване на поновлення порушених прав позиваки, як власниці земельної ділянки. Крім того, позивач [PERSON] вважає себе позбавленою права володіння, розпорядження та користування належною їй земельною ділянкою внаслідок того, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ділянку зареєстроване інше речове право, підставою реєстрації якого став договір оренди землі від 01.10.2022 року. За наявності запису про реєстрацію права оренди, позивач позбавлена права цю ділянку здати в оренду, продати, використовувати її на власний розсуд іншим чином. Отже, такий запис про державну реєстрацію права оренди землі створює перешкоди позивачу у здійсненні нею права власності. При цьому, з інформації з Державного реєстру речових прав вбачається, що суб`єктом іншого речового права є відповідач ФГ «Панбей» (орендар). Державній реєстрації права оренди землі має обов`язково передувати факт вчинення правочину (укладення письмового договору оренди землі). Без укладення письмового договору оренди землі, державна реєстрація права оренди суперечить закону. Реєстрація права оренди на підставі неукладеного між сторонами договору оренди від 01.10.2022 року порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження належною їй земельною ділянкою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). Таким чином, встановивши, що належна позивачу земельна ділянка знаходиться в користуванні відповідача на підставі спірного договору оренди землі від 01.10.2022 року, який [PERSON] не підписувала, що підтверджено висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 23.06.2025 року № 1835, доказів фактичного виконання договору сторонами суду не надано, а отже, відсутні підстави вважати, що такий договір є укладеним, суд приходить до висновку про необхідність усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, відповідно до вимог статті 391 ЦК Україн, та скасування державної реєстрації права оренди для реального відновлення порушеного права позивача. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 133, 139, 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи від 23 червня 2025 року № 1835 в розмірі 16 963,20\~грн. \~На підставі викладеного та

Outcome: approved