Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~Служба у\~справах дітей\~Здовбицької сільської\~ради Рівненської\~області, просила ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 02 вересня 2007 року між нею та відповідачем розірвати; сина [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.08.2025 року до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 02.09.2007 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Нормальні подружні стосунки не склалися, через різні погляди на життя, сімейні обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага, примирення між ними є неможливим, спільного господарства не ведуть. Діти проживають із нею, вона займається їхнім вихованням, відповідач не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] подала до суду заяву від 10.11.2025, якою просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~Служба у\~справах дітей\~Здовбицької сільської\~ради Рівненської\~області, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02 вересня 2007 року Уїздецькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 6, між громадянами України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.09.2007. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 08.01.2009 та від 20.05.2014. Згідно висновку органу опіки та піклування Здовбицької сільської\~ради Рівненської\~області від 25.09.2025, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~ \~Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Статтею 160\~СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року\~роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно до ч.1ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст.\~157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , вважає необхідним визначити місце проживання дитини з матір`ю. Крім того, суд зауважує, що батько дітей, у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно дітей та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов`язки по утриманню своїх дітей, які встановлені\~ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved