Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

В червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю ?Споживчий центр? (надалі - ТОВ ?Споживчий центр?) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: -стягнути з [PERSON] на свою (ТОВ ?Споживчий центр?) користь заборгованість за кредитним договором №05.11.2023-100002702 від 05 листопада 2023 року, яка складає 20 035, 67 грн. а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2023 року між ТОВ ?Споживчий центр? та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №05.11.2023-100002702, шляхом підписання заявки, що є невід?ємною частиною вказаного договору. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 13 000,00 грн., строком на 140 днів, з датою повернення - 23 березня 2024 року. За умовами договору, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - ?процентна ставка?). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Позивач, взяті на себе зобов?язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач, взяті на себе зобов?язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом. Відповідачем, було здійснено часткову сплату заборгованості, а саме -22 листопада 2023 року у розмірі 3 320, 18 грн.; -03 грудня 2023 року у розмірі 2 410, 17 грн.; -23 грудня 2023 року у розмірі 3 579, 58 грн.; -30 грудня 2023 року у розмірі 1 959, 63 грн. Так, у відповідача існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 035, 67 грн., з яких: 10 888, 95 грн. - заборгованість за основним боргом; 9 146, 72 грн. - заборгованість за процентами, А тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; в позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 05 листопада 2023 року [PERSON] погодила пропозицію ТОВ ?Споживчий центр? про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до пункту 3.1 якої, кредитодавець зобов?язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.3.2, 3.3.4, 3.3.6 договору визначено, що сума кредиту, строк користування кредитом, термін його повернення та проценти за користування кредитом, встановлюється у заявці, яка є невід?ємною частиною даної оферти. 05 листопада 2023 року [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором ?Р332? заявку ТОВ ?Споживчий центр?, якою визначено: суму кредиту - 13 000, 00 грн.; строк користування кредитом - 0410 дні; проценти в розмірі 1% за день. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41хх-хххх-5359. Пунктом 4.3 Кредитного договору встановлено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно п. 4.4 кредитного договору сторони визначили, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ ?Споживчий центр? свої зобов?язання за Кредитним договором виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000, 00 грн., шляхом перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується квитанцією №2387801863 від 05 листопада 2023 року (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із прийняттям Закону України ?Про електронну комерцію? від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України ?Про електронну комерцію? визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України ?Про електронну комерцію?, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України ?Про електронну комерцію?. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України ?Про електронну комерцію?). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України ?Про електронну комерцію?. Відповідно до ст.12 Закону України ?Про електронну комерцію? визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ?Про електронний цифровий підпис?, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивач зазначив, що відповідач частково виконувала взяті на себе зобов?язання за договором, однак, кредит та проценти сплачені не в повному обсязі. Як встановлено судом та відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за договором №05.11.2023-100002702 від 05 листопада 2023 року складає 20 035, 67 грн., з яких: 10 888, 95 грн. - заборгованість за основним боргом; 9 146, 72 грн. - заборгованість за процентами, які нараховані за період з 05 листопада 2023 року по 23 березня 2024 року. Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач не оспорював даний кредитний договір у судовому порядку та не надав суду доказів належного виконання зобов?язань за договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилася за кредитним договором №29.04.2024-100003575 від 29 квітня 2024 року у розмірі 26 488, 24 грн., з яких: 12 898, 50 грн. - заборгованість за основним боргом; 13 589, 24 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved