Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 19.11.2022 року позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають спільну дитину\~ [PERSON] , який водночас є дитиною з інвалідністю. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач перестав піклуватися про сім`ю, матеріальної допомоги не надає, а дохід позивача не в повній мірі може забезпечити умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. Відтак, просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трирічного віку. Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 12). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22-24). Представник відповідача звернувся до суду зі запереченнями на позовну заяву, з яких вбачається, що відповідач визнає частково позовні вимоги, однак просить стягнути з нього на користь позивачки на її утримання аліменти у розмірі 1/12 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, та на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткових мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дані вимоги мотивує тим, що відсутні належні та допустимі докази проживання дитини з матір`ю та перебування дитини на утриманні матері; крім того відповідач має на утриманні матір та сестру, які є внутрішньо-переміщеними особами, а також забезпечує свої потреби як військовослужбовця (а.с.25-41). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 6), батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , між якими 19.11.2022 року було зареєстровано шлюб (а.с. 8). Матеріалами справи підтверджено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю (а.с. 5, 7). Крім того, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю (а.с. 9), а позивач отримує, призначену державну соціальну допомогу. [PERSON] є військовослужбовцем (а.с. 34-35) та зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа (зворот. а.с. 40). Його сестра [PERSON] та матір [PERSON] також є внутрішньо-переміщеними особами (а.с.41 зворот а.с.41). Згідно платіжних інструкцій [PERSON] здійснював перекази коштів у сумі 7236,18 гривень на рахунок [PERSON] із призначенням платежу «Переказ власник коштів. На сина» 10.04.2025, 09.05.2025, 10.06.205, 09.07.2025, 12.08.2025, 11.09.2025, 13.10.2025 (зворот а.с.34 - зворот а.с. 38). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Водночас, судом при ухваленні рішення приймається до уваги те, що відповідачем було добровільно сплачено аліменти на утримання дитини за період з квітня по вересень 2025 року у розмірі 7236,18 гривень за кожен місяць, що має бути враховане при стягненні аліментів за вище вказаний період часу при виконанні рішення суду. Крім того, відповідно до\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ч. 4\~ст. 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] . Відповідач є працездатною особою, тому відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Згідно з ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1/12 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості. У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина 1 статті 79 СК України). Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141-142 ЦПК України.

Outcome: partial