Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

24\~вересня 2025\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач вказала,\~що 15 липня 2014 року уклала шлюб з відповідачем в виконкомі Жерденівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис №04. Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні та вихованні. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а також зі сторони відповідача було приниження позивача як жінки, застосування фізичної сили та зловживання спиртними напоями. Фактичні шлюбні відносини у сторін припинилися з серпня 2025 року. За таких обставин позивач ввважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Домовленості між сторонами про участь відповідача в утриманні в повній мірі дітей рівною мірою, як батьком так і матір`ю не досягнуто. Позивач працює касиром в ТОВ «Мій Караван» і отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн. Інших доходів позивач не має. Відповідач працює нелегально і отримує доходи. В якому розмірі відповідач отримує доходи позивачу не відомо. Позивач не зможе одна забезпечити належний рівень життя дітям, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб між сторонами, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж по 50 відсотків від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання подання позовної заяви до суду. Позивач [PERSON] подала заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує, щодо винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що з 15 липня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, на що вказує свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис № 04 (а. с. 6), вони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а. с. 10) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а. с. 11). Судом встановлено, що сторони не бажають миритись, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, їх шлюб втратив ознаки сім`ї, тому суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, тому вважає, що позов у цій частині підлягає до задоволення. Вирішуючи вимоги про присудження аліментів із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, суд виходить з такого. Статтею 180 ч.1 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей, той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Як убачається із витягів з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання (а. с. 7-9), діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю в [ADDRESS] . Наведене свідчить, що позивач має право на звернення до суду із даними вимогами. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст.1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Постановою ВС від 27 травня\~2020\~р. у справі №712/4702/19 (провадження №61-929св20), Верховний Суд звернув увагу на те, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме обов`язку батька щодо надання утримання дитині відповідно до її віку та дозволить створити умови життя необхідні для розвитку дитини. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Приймаючи до уваги, що відповідач являючись батьком дитини, є працездатний хоча і не працює, сторони миритись\~не бажають,\~подальше збереження\~шлюбу суперечить\~їхнім інтересамтому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і тому необхідно розірвати шлюб між сторонами по справі та необхідно визначити стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved