Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту припинення застави та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна, вказавши заінтересованою особою Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слівінську О.Б. В обґрунтування заявлений вимог посилається на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Житомирський комерційний центр громадського харчування» за результатами реорганізації якого, утворилось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПРОДЦЕНТР та Комерційним банком «Західінкомбанк» було укладено два кредитних договора за № 2504/2062-09 від 25.04.2000р. та № 2402/2062-03 від 24.02.2000р., за умовами яких Товариство отримало кредитні кошти. Для забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за вказаними кредитними договорами на підставі: - Договору застави від 25.02.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 417 було передано в заставу гараж, яких складається з п яти боксів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав Заставодавцю на підставі реєстраційного посвідчення виданого 27.01.1999р. Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації, та зареєстрованого за № 442 в реєстровій книзі № 140 (ст. 160); - Договору застави від 25.04.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №922 було передано в заставу гараж, яких складається з п яти боксів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав Заставодавцю на підставі реєстраційного посвідчення виданого 27.01.1999р. Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації, та зареєстрованого за № 442 в реєстровій книзі № 140 (ст. 160). Грошові зобов`язання за кредитними договорами № 2504/2062-09 від 25.04.2000р. та № 2402/2062-03 від 24.02.2000р., відкритим акціонерним товариством «Житомирський комерційний центр громадського харчування» були виконані у повному обсязі, жодного судового спору з Комерційним банком «Західінкомбанк» щодо вищевказаних правовідносин ніколи не існувало. Проте, на ті часи, Товариство мало законне сподівання, що після виконання з його боку кредитних зобов`язань, кредитором/заставодержателем було вчинено всіх необхідних дій для вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження (обтяження). До того ж, в архівних матеріалах Відкритого акціонерного товариства «Житомирський омерційний центр громадського харчування», що були за актом приймання - передачі під час реорганізації Публічному акціонерному товариству "ПРОДЦЕНТР", були відсутні довідки про погашення кредиту та/або повідомлення нотаріусу про зняття заборони відчуження з нерухомого майна. У червні 2025 році під час звернення ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ПРОДЦЕНТР" до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слівінської Олени Борисівни з метою продажу гаражу з п`яти боксів «Н», загальною площею 163,8 кв.м., як складову частину майнового комплексу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 962792618101), було повідомлено про наявність архівного запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження, а саме заборону на нерухоме майно. Також приватним нотаріусом Слівінською Оленою Борисівною було роз`яснено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна, зокрема, у зв`язку із повідомлення кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), припинення застави та на підставі рішення суду. У відповідь на звернення Товариства про надання інформації, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, надано завірений належним чином Договір застави від 25 лютого 2000 року, що зареєстрований в реєстрі за № 417 із відміткою (повідомленням), що «...25 лютого 2000 року мною, Слівінською О.Б., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього договору застави накладається заборона на відчуження зазначеного в договорі гаража, який знаходиться вім. Житомир, по вул. Котовського, 61, та належить ВАТ «Житомирський комерційний центр громадського харчування до припинення договору застави...». З офіційних джерел, за інформацією що міститься на офіційному веб - сайті Національного банку України щодо ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» було прийнято рішення НБУ про визнання банку неплатоспроможним, а також рішення виконавчої дирекції ФГВФО про запровадження в банку тимчасової адміністрації, 22.07.2014р. було прийнято рішення НБУ про ліквідацію ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.07.2014р. № 433 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЗАХІДІНКОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 23.07.2014р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 03.05.2019р. до ЄДР було внесено запис про державну реєстрацію про припинення юридичної особи ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» в результаті ліквідації. Враховуючи вищезазначене, 19.06.2025р. Товариство звернулось до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з листом про надання інформації про відсутність заборгованості за № 14. У відповідь отримало лист № 49-5918/25 від 25.06.2025р., повідомлено про те, що будь - яка інформація щодо заборгованості ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПРОДЦЕНТР" та/або Відкритого акціонерного товариства «Житомирський комерційний центр громадського харчування», код за ЄДРПОУ 01549863, за кредитними договорами перед ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» в програмному комплексі «Єдина операційно - інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» відсутня. Також, з врахування зазначеного вище, Фондом гарантування кладів фізичних осіб додатково повідомлено, що відповідно до наявних у володіння та розпорядженні Фонду даних, зобов`язання ПАТ «ПРОДЦЕНТР» за кредитними договорами № 2504/2062-09 від 25.04.2000р. та № 2402/2062-03 від 24.02.2000р. перед ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в Банку, яка розпочата 29.05.2014р. були відсутні. Також, Товариство звернулось до Національного банку України з листом про надання інформації (№ 12 від 19.06.2025р.), на що, отримало 03.07.2025р. за № 14-005/51449 відповідь про розгляд листа, який повідомило, що документи (справи) а саме: кредитні договори, договори застави) ПАТ «ПРОДЦЕНТР» в описах архівних справ ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися. В архівних справах ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК», зокрема: договорах відступлення прав вимоги за 2015-2019 роки, додатку «Кредитний портфель ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» станом на 01.11.2014» до про формування ліквідаційної маси ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК», ліквідаційному балансі та звіті про завершення ліквідації ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» станом на 01.03.2019р. немає інформації про ПАТ «ПРОДЦЕНТР». Відтак, отримати документи, які б підтверджували факт погашення кредиту та/або звернутися з вимогою про зняття обтяження немає можливості через ліквідацію ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» - припинення юридичною особи банку без правонаступника. Проте запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення у порядку ст. 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета застави. З огляду на вказані обставини представник заявника просить ухвалити рішення яким: - Встановити факт припинення Договору застави від 25.02.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 417 та Договору застави від 25.04.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 922; - Зняти заборону на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 15235282, яка накладена на підставі повідомлення №15 виданого 2002.2000 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. Ухвалою від 06.08.2025 суд відкрив провадження у справі, розгляд якої постановив здійснювати в порядку окремого провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання заявник не прибув, його представник подав письмову заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, заяву підтримує, просять встановити факт припинення зобов`язання неможливістю його виконання та припинення застави, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна. Заінтересована особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінська О.Б.у судове засідання не прибув, хоч про день та час місця розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 432001211 від 19.06.2025, гараж який складається з п яти боксів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності ПАТ «ПРОДЦЕНТР», реєстраційний номер майна 962792618101. Відкритим акціонерним товариством «Житомирський комерційний центр громадського харчування», за результатами реорганізації якого, утворилось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПРОДЦЕНТР та Комерційним банком «Західінкомбанк» було укладено два кредитних договора за № 2504/2062-09 від 25.04.2000р. та № 2402/2062-03 від 24.02.2000р. Для забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за вказаними кредитними договорами на підставі: - Договору застави від 25.02.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №417 було передано в заставу гараж, яких складається з п яти боксів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав заставодавцю на підставі реєстраційного посвідчення виданого 27.01.1999р. Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації, та зареєстрованого за № 442 в реєстровій книзі № 140 (ст. 160); - Договору застави від 25.04.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №922 було передано в заставу гараж, яких складається з п яти боксів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав Заставодавцю на підставі реєстраційного посвідчення виданого 27.01.1999р. Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації, та зареєстрованого за № 442 в реєстровій книзі № 140 (ст. 160). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.07.2014р. № 433 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЗАХІДІНКОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 23.07.2014р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду. Відповідно до листа № 49-5918/25 від 25.06.2025р., встановлено, що будь - яка інформація щодо заборгованості ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПРОДЦЕНТР" та/або Відкритого акціонерного товариства «Житомирський комерційний центр громадського харчування», код за ЄДРПОУ 01549863, за кредитними договорами перед ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» в програмному комплексі «Єдина операційно - інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» відсутня. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб додатково вказано, що відповідно до наявних у володіння та розпорядженні Фонду даних, зобов`язання ПАТ «ПРОДЦЕНТР» за кредитними договорами № 2504/2062-09 від 25.04.2000 р. та № 2402/2062-03 від 24.02.2000 р. перед ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в Банку, яка розпочата 29.05.2014 р. були відсутні. Відповідно до листа Національного банку України від 03.07.2025р. за № 14-005/51449 вказано, що документи (справи) а саме: кредитні договори, договори застави) ПАТ «ПРОДЦЕНТР» в описах архівних справ ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися Отже судом встановлено, що ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК» ліквідовано, на даний час юридичної особи, яка б мала прав вимоги за договором застави на підставі якого було накладено заборону відчуження нерухомого майна - немає. Оскільки на даний час існування обтяжень речових прав щодо майна є безпідставним та таким, що порушує охоронювані законом майнові права заявника на розпорядження цим майна, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню у спосіб визначений заявником. Враховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за заявником, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак порушене право ПАТ «ПРОДЦЕНТР» на володіння та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до положень ст.607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Відповідно до положень статті 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи, тому зобов`язання за договором застави є припиненими через ліквідацію ПАТ «ЗАХІДІНКОБАНК». За частиною 2статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст.26Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотеко держателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно із п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом. У даних правовідносинах нотаріально посвідчено Договір про заставу та накладено заборону відчуження нерухомого майна приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською Оленою Борисівною. Відповідно до п. 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, від 25.12.2015 року № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. У даному випадку без встановлення судом факту припинення застави у зв`язку з ліквідацією юридичної особи заставодержателя без правонаступництва є неможливим скасування відомостей про заставу та заборону його відчуження. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. У справі ЄСПЛ «Sunday Times v. United Kingdom» суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін «передбачено законом» передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені в суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі «Steel and others v. The United Kingdom»). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. У постанові Верховного Суду від 13.09.2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21) сформована послідовна практика правозастосування, роз`яснено зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших подібних справах з вказівкою на обставини, які потрібно враховувати при застосуванні, у зв`язку з тим, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб. Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно із ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. У даному випадку майно заявника перебуває в заставі на підставі відповідного договору, сторона за яким (іпотекодержатель) ліквідована (припинена) без правонаступництва, отже договір є припиненим і тому безпідставно майно перебуває під забороною. Під відсутністю правової підстави розуміється таке перебування майна під обтяженням, що суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту (майном не може бути реалізоване забезпечення, з метою чого укладалися іпотечні договори, так як кредитор відсутній і вимоги до заявника не заявлялися). За даних обставин грубо порушується право власності. Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право особи на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 року у справі№180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України). Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. У постанові Верховного Суду від 13.09.2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження №61-11106св21) Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Також Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд у своїй постанові від 13.09.2023 року у справі № 295/7291/2 підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. З урахуванням встановлених судом обставин, підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту припинення застави та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна суд не вбачає.

Outcome: approved