Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що з 17.01.2015 по 10.04.2023 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі сторонами було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 50,79 кв.м., та легковий автомобіль OPEL ASTRA SPORTS TOURER 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , сірого кольору. Дійти згоди щодо поділу майна позивач з відповідачем не може, а тому позивач звернулась до суду із даним позовом та просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , та легковий автомобіль OPEL ASTRA SPORTS TOURER 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , сірого кольору. Визнати 2/3 (дві третіх) частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,79 кв. м. та 1/2 (одну другу) легкового автомобіля ОPEL ASTRA SPORTS TOURER 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , сірого кольору, на праві власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 27.01.2025 представником відповідача подано\~відзив на позовну заяву,\~в якому\~відповідач позов\~не визнав,\~вказали наступне.\~Так,\~однією з\~позовних вимог\~ [PERSON] є\~визнання спільною\~сумісною власністю\~квартиру [ADDRESS] ,\~та визнання\~за нею\~на праві\~власності 2/3\~зазначеної квартири.\~Квартиру,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~(2/3\~частини яких,\~ [PERSON] \~просить визнати\~на праві\~власності за\~нею),\~було придбано\~26\~березня 2018\~року за\~кошти,\~які [PERSON] \~взяв 25.03.2018\~року у\~борг у\~свого батька\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~розпискою від\~25.03.2018\~року,\~копія якої\~додається до\~відзиву на\~позовну заяву.\~Так,\~ [PERSON] надав\~в борг\~ [PERSON] 26\~400\~дол.США\~та 260\~000\~грн.\~Ремонт в\~даній квартирі\~також,\~було зроблено\~на кошти,\~отримані від\~ [PERSON] .\~Окрім того,\~ [PERSON] може\~додатково підтвердити\~даний факт\~надання коштів\~ [PERSON] у\~борг для\~купівлі квартири,\~для ремонту\~квартири та\~машини.\~Беручи у\~борг кошти\~на придбання\~квартири,\~ [PERSON] розраховув\~віддати їх\~за рахунок\~продажу квартири,\~розташованої за\~адресою [ADDRESS] ,\~яка йому\~належала та\~була придбана\~до одруження,\~а саме,\~20\~лютого 2012\~року.\~Вказана квартира\~була продана\~23.05.2019\~року за\~407\~650,00\~грн. Так, після продажу 23.05.2019 року квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та була придбана до одруження а саме, 20 лютого 2012 року (підтверджується зазначеним у п. 2 договору купівлі-продажу квартири від 23.05.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 940, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г.), кошти були віддані ним в рахунок боргу [PERSON] (15 470 дол. США, курс - 26,35 грн за 1 дол США). Наразі борг ще залишився, тобто і зобов`язання по його поверненню також може бути поділене. Отже, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є особистою приватною власністю [PERSON] , та не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, [PERSON] протягом володіння квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , не вживав жодних заходів, які б знищували чи пошкоджували її, після її придбання, [PERSON] робився ремонт та куплялися (замовлялися) меблі (зокрема кухонні меблі) та побутова техніка. [PERSON] , навпаки, проживаючи в даній квартирі зі спільним з Відповідачем сином протягом 2022 року жовтня 2024 року, призвела до її захаращення та псування (фото додаються, оригінали наявні у [PERSON] ), після виїзду з квартири, забрала меблі та побутову техніку. Також,\~у позовній\~заяві [PERSON] \~зазначила,\~що нею\~понесено тягар\~утримання нерухомого\~майна,\~зокрема оплату\~комунальних послуг.\~Але [PERSON] \~не додано\~до позовної\~заяви доказів\~зазначеного.\~Так,\~станом на\~теперішній час,\~як і\~в листопаді\~2024\~року,\~час коли\~ [PERSON] \~з`їхала з\~квартири,\~як вбачається\~з рахунків,\~по квартирі\~наявна велика\~заборгованість з\~комунальних платежів\~та за\~утримання квартири,\~які вже\~частково сплачено\~безпосередньо [PERSON] . Зазначення [PERSON] у позовній заяві щодо визнання 2/3 частини квартири [ADDRESS] на праві власності за [PERSON] , є необгрунтовним та безпідставним, окрім того, квартира є особистою приватною власністю [PERSON] та не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому дана позовна вимога [PERSON] не підлягає задоволенню. Щодо транспортного засобу вказує, що автомобіль Opel ASTRA SPORTS TOURER, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не є та не був спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки його було придбано за кошти, виручені від продажу попередніх продажів транспортних засобів та продажу цінних паперів. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 01.04.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив,\~відповідно до\~якої позивач\~не погоджується\~із запереченнями\~відповідача,\~зазначеними в\~відзиві на\~позовну заяву,\~та зазначає\~наступне.\~У відзиві\~зазначено,\~що спірна\~квартира придбана\~26\~березня 2018\~року за\~кошти,\~які відповідач\~взяв 25.03.2018\~року у\~борг у\~свого батька\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~розпискою від\~25.03.2018\~року.\~Відповідно до\~наданої розписки\~ [PERSON] надав\~в борг\~ [PERSON] 26\~400\~дол.\~США та\~260\~000,00\~грн.\~Проте на\~думку позивача,\~надана розписка\~від 25.03.2018\~р.\~не може\~вважати належним\~та допустимим\~доказом,\~на підставі\~наступного:\~З аналізу\~приписів ч.\~2\~ст.\~1047\~Цивільного кодексу\~України,\~сама розписка\~не може\~підмінювати договір\~позики,\~а може\~бути лише\~підтвердженням факту\~отримання грошових\~коштів від\~кредитора боржником.\~В той\~же час\~відповідачем не\~надано до\~відзиву договору\~позики.\~ [PERSON] є\~пенсіонером.\~Враховуючи розмір\~пенсії [PERSON] ,\~то він\~не міг\~надати відповідачу\~суму в\~розмірі 26\~400\~дол.\~США та\~260\~000,00\~грн.,\~у зв`язку\~з її\~відсутністю у\~ [PERSON] . Також хоче\~звернути увагу\~суду на\~той факт,\~що фактично\~шлюбні відносити\~між позивачем\~та відповідачем\~склалися ще\~з 2011.\~Їх стосунки,\~дійсно мали\~усі ознаки\~шлюбу,\~як перш\~за все\~соціального інституту,\~який втілює\~моральні уявлення\~суспільства про\~союз,\~створений на\~підставі любові,\~довіри та\~поваги один\~до одного.\~Хоча шлюбні\~відносини не\~можуть мати\~нормативного характеру\~та бути\~стандартизованими перш\~за все\~через характеристику\~кожної фізичної\~особи як\~унікальної біопсихосоціальної\~цінності,\~їх союз\~повністю відповідав\~тим уявленням\~про шлюб,\~які панують\~в українському\~суспільстві на\~теперішній час.\~Про наявність\~з 2011\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~фактичних шлюбних\~відносин можуть\~підтвердити свідки.\~Враховуючи зазначене,\~квартира,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~яка була\~придбана 20\~лютого 2012\~року,\~придана за\~спільні кошти\~ [PERSON] \~та [PERSON] . По-друге,\~щодо захаращення\~та псування\~позивачем протягом\~2022\~ жовтня\~2024\~року квартири\~ [ADDRESS] .\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~відповідач надав\~фото нібито\~стану спірної\~квартири.\~Проте ці\~фото не\~є належним\~та допустимими\~доказами,\~оскільки з\~наданих фото\~не вбачається,\~що фото\~зроблені саме\~в квартирі\~ [ADDRESS] в\~період проживання\~ [PERSON] .\~А також\~не підтверджують\~той факт,\~що саме\~ці захаращення\~та псування\~сталися з\~вини [PERSON] .\~Дійсно,\~позивачка з\~листопада 2024\~року в\~спірній квартирі\~не проживає.\~Крім того,\~відповідач самостійно,\~без згоди\~ [PERSON] \~зняв (скасував)\~реєстрацію [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(витяг\~з реєстру\~територіальної громади\~додається),\~Отже,\~щоб скомпрометувати\~позивача,\~ [PERSON] \~самостійно міг\~привести спірну\~квартиру до\~жахливого стану.\~Звертає увагу,\~що у\~відзиві зазначено\~про той\~факт,\~що відповідач\~покупав меблі\~в квартиру\~та робив\~ремонт,\~проте жодного\~письмового доказу\~не надав.\~В той\~же час,\~позивач купувала\~меблі,\~електроінструменти для\~проведення ремонтних\~робіт (письмові\~докази додаються).\~По-третє,\~щодо оплати\~комунальних послуг\~по квартири\~ [ADDRESS] .\~У відзиві\~відповідач заперечує\~той факт,\~що [PERSON] \~сплачувала комунальні\~послуги по\~спірній квартирі,\~проте позивачка\~систематично в\~повному обсязі\~несла тягар\~по утриманню\~нерухомого майна\~(докази\~щодо сплати\~комунальних платежів\~додаються).\~В той\~же час,\~відповідач не\~надав документального\~підтвердження щодо\~оплати ним\~комунальних послуг\~по спірній\~квартирі.\~До відзиву\~надана лише\~одна квитанція\~про оплати\~за утримання\~будинку датована\~05.12.2024.\~Аналізуючи дану\~квитанцію,\~можна зробити\~висновок,\~що з\~листопада по\~січень 2025\~року відповідач\~за комунальні\~послуги взагалі\~не сплачував. Також звертає увагу суду на лист КП «Водоканал» від 24.03.2025 р. № 1828/25/08. Відповідно до наданого листа станом на 01.04.2023 р. за адресою: [ADDRESS] за надані послуги КП «Водоканал» обліковувалася заборгованість у розмірі 7051,14 грн. Зазначена заборгованість була позивачкою сплачена. І вже станом на 01.10.2024 р. за послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення обліковувалась переплата у розмірі 8718,58 грн. (лист додається). Щодо наданого рахунку за спожитий газ ТОВ ГК «Нафтогаз Україна» вбачається що заборгованість виникла станом на 07.12.2024 року, тобто вже після того як позивач була знята з реєстрації в квартирі та не проживала. Даний рахунок також підтверджує той факт, що відповідач за комунальні послуги не сплачував. 10.04.2025\~представником відповідача\~подано заперечення\~на відповідь\~на відзив\~на позовну\~заяву,\~в яких\~вказано наступне. Так,\~ухвалою Комунарського\~районного суду\~м.Запоріжжя\~від 09\~січня 2025\~року по\~справі №\~333/10588/24\~встановлено позивачеві\~десятиденний строк\~з дня\~отримання відзиву\~для подання\~відповіді на\~відзив.\~ [PERSON] ,\~через представника,\~24.01.2025\~року подано\~до суду\~через Електронний\~кабінет в\~підсистемі Електронний\~суд ЄСІТС,\~попередньо направивши\~ [PERSON] \~також через\~Електронний кабінет\~в підсистемі\~Електронний суд\~ЄСІТС,\~відзив на\~позовну заяву.\~Тобто [PERSON] \~отримано відзив\~на позовну\~заяву 24.01.2025\~року.\~Строк для\~подання [PERSON] \~відповіді на\~відзив закінчився\~03.02.2025\~року.\~Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~222\~ЦПК України\~суд залишає\~без розгляду\~заяви та\~клопотання,\~які без\~поважних причин\~не були\~заявлені в\~підготовчому провадженні\~або в\~інший строк,\~визначений судом.\~31.03.2025\~року [PERSON] \~все таки\~подано відповідь\~на відзив,\~який з\~урахуванням вищевикладених\~норм,\~а саме,\~статей 126,\~.\~4\~ст.\~12,\~ч.\~4\~ст.\~179,\~ч.\~2\~ст.\~222\~ЦПК України,\~повинна бути\~залишена без\~розгляду.\~Отже,\~ [PERSON] вважає,\~що відповідь\~на відзив\~ [PERSON] ,\~подана 31.03.2025\~року,\~підлягає залишенню\~судом без\~розгляду.\~Додатково вказує,\~що [PERSON] \~зазначає у\~відповіді на\~відзив,\~що [PERSON] ,\~батько [PERSON] ,\~не мав\~можливості надати\~у борг\~кошти,\~що є\~пенсіонером.\~Але [PERSON] \~заперечує вказане\~та зазначає,\~що його\~батько,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~не був\~у 2018\~році та\~не є\~на теперішній\~час пенсіонером,\~мав та\~має можливість\~надати у\~борг сину\~кошти (26400\~дол.CШA\~та 260\~000\~грн),\~надав ці\~кошти.\~Вказане підтверджується\~розпискою від\~25.03.2018\~року та\~ [PERSON] підтвердить\~це особисто\~в суді\~(до\~відзиву на\~позовну заяву\~була додана\~заява про\~виклик свідка).\~Тобто квартиру,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~(2/3\~частити яких,\~ [PERSON] \~просить визнати\~на праві\~власності за\~нею),\~було придбано\~26\~березня 2018\~року за\~кошти,\~які [PERSON] \~взяв 25.03.2018\~року у\~борг свого\~батька [PERSON] . Окрім того,\~ [PERSON] \~зазначає,\~що шлюбних\~відносин у\~2011-2012\~роках у\~нього з\~ [PERSON] \~не було.\~ [PERSON] \~жодного відношення\~до придбання\~ним квартири\~у 2012\~році не\~має.\~Та як\~вбачається з\~довідки форми\~ОК-5,\~наданої [PERSON] ,\~її дохід\~у 2011\~році \~0\~грн,\~у 2012\~році \~806,17\~грн.\~Квартира,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~є особистою\~приватною власністю\~ [PERSON] ,\~та не\~може вважатися\~об`єктом спільної\~сумісної власності\~подружжя.\~ [PERSON] \~жодного відношення\~до неї\~не має. [PERSON] \~зазначає у\~відповіді на\~відзив,\~що надаючи\~до суду\~фото захаращеної\~квартири,\~це бажання\~ [PERSON] \~скомпрометувати її.\~Але [PERSON] \~зазначає,\~що докази\~вказаного відсутні.\~Окрім того,\~ [PERSON] \~звертає увагу,\~що підстави\~для скомпроментування\~ [PERSON] \~у нього\~відсутні.\~Навіщо,\~які підстави\~та необхідність?\~ [PERSON] \~в жовтні\~2024\~році одружився,\~має люблячу\~та дружну\~сім`ю.\~ [PERSON] ,\~також,\~проживає в\~цивільному шлюбі\~з іншим\~чоловіком. [PERSON] жодного відношення до колишньої дружини, окрім виховання та утримання спільної дитини, сина [PERSON] , не має, бажання нашкодити їй також. З урахуванням наведеного, просить суд залишити відповідь на відзив [PERSON] від 31.03.2025 року з долученими для неї документами без розгляду; не враховувати відповідь на відзив [PERSON] від 31.03.2025 року з долученими для неї документами при прийнятті рішення по справі, не брати їх уваги, та відмовити у задоволенні позову. 22.04.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач\~заперечує проти\~прийняття та\~оцінювання судом,\~як письмового\~доказу,\~розписки від\~25.03.2018\~р.\~По-друге,\~відповідач не\~надав належних\~та допустимих\~письмових доказів\~в підтвердження\~того,\~що [PERSON] \~мав грошові\~кошти в\~сумі 26\~400\~дол США\~та 260\~000\~грн.\~У відповіді\~на відзив\~позивач помилково\~зазначив,\~що [PERSON] \~є пенсіонером.\~Проте,\~позивач вважає,\~що [PERSON] \~не мав\~можливості дати\~своєму сину\~(відповідачу\~по справі)\~грошові кошти\~в сумі\~26\~400\~дол США\~та 260\~000\~грн.,\~оскільки [PERSON] \~у 2017\~році придбав\~автомобіль марки\~HYUNDAI,\~модель TUCSON,\~2016\~року випуску,\~що підтверджується\~витягом з\~Єдиного державного\~реєстру Міністерства\~внутрішніх справ\~стосовно заінтересованих\~транспортних засобів.\~А також,\~у 2014\~р.\~ [PERSON] \~купив квартиру\~в центрі\~міста за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно від\~04.\~04.2025\~р.\~№ 421215225.\~Враховуючі вищезазначене,\~на думку\~позивача,\~розмір доходів\~ [PERSON] \~не є\~достатній для\~надання відповідачу\~грошових коштів\~в розмірі\~26\~400\~дол США\~та 260\~000\~грн.,\~а також\~придбати новий\~автомобіль,\~який не\~відносить до\~бюджетного сегменту,\~а також\~квартиру в\~центрі міста. По-третє,\~позивач після\~розлучення запропонувала\~ [PERSON] \~добровільно розділити\~спільну сумісну\~власність,\~яка була\~придбана в\~період шлюбу.\~Проте відповідач\~в добровільному\~порядку відмовився\~від поділу\~майна,\~заявивши,\~що підпише\~з батьком\~розписку і\~позивач нічого\~довести не\~зможе.\~Тому у\~позивача обґрунтовані\~сумніви дійсності\~розписки від\~25.03.2018.\~Враховуючи родинні\~зв`язки між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~розписку щодо\~передачі грошових\~коштів в\~розмірі 26\~400\~дол США\~та 260\~000\~грн.\~можна було\~б підписати\~в будь-який\~зручний для\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~час без\~реального виконання\~правочину. Відповідачем надані\~відомості з\~Державного реєстру\~фізичних осіб-платників\~податків про\~джерела та\~суми нарахованого\~доходу,\~нарахованого (перерахованого)\~податку та\~військового збору\~відповідь на\~запит в\~електронному вигляді\~від 09.04.2025\~р.\~ [PERSON] .\~Враховуючи інформацію\~яка зазначена\~у відомостях\~о доходах,\~ [PERSON] \~працював в\~АТ «МОТОР\~СІЧ»,\~у 2011\~р.\~отримував середньомісячну\~заробітну плату\~2\~985,06\~грн.,\~у 2012\~ 2777,70\~грн,\~у 2013\~р.\~ 2264,06\~грн,\~у 2014\~р.\~ 3410,59\~грн.,\~у 2015\~р.\~ 4100\~грн.\~Враховуючи розмір\~заробітної плати\~відповідача,\~то відповідач\~не мав\~фінансової можливості\~самостійно придбати\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Крім того, звертає увагу на факти, які не дають можливості визнати докази належними в наступному: надані чеки 2016-2018 років на покупку побутового устаткування, покупки дійсно оформлювалися сумісно між позивачем та відповідачем, сумісні кошти на покупку рішення про покупку приймалися сумісно на сімейних нарадах. Фактично позивач та відповідач мали шлюбні відносини до державної реєстрації шлюбу, жили разом з 2011 року (даний факт можливо підтвердити показаннями свідка [PERSON] ), з 2012 року позивач та відповідач разом проживали у квартирі за адресом: [ADDRESS] , з моменту купівлі вказаної квартири (даний факт можливо підтвердити показаннями свідка [PERSON] ); квитанції про сплату мобільного інтернету надано, оплачено домашній інтернет за адресом: [ADDRESS] , місце навчання сина позивача [PERSON] , заняття в школі-онлайн, кошти на оплату сумісні, рішення про підключення інтернету та оплату приймалися сумісно на сімейних нарадах. Але, за утримання сина [PERSON] та вказаної квартири позивач сплачувала повністю самостійно з жовтня 2021 року коли [PERSON] пішов з сім`ї до іншої жінки. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, з тих тверджень, що зазначені у відповіді на відзив та додаткових поясненнях, просили їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог за обставинами, вказаними у відзиві на позов та запереченнях. Також зазначили про надання доказів на оплату витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.04.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено; закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. \~ \~ \~ \~17.01.2015\~року між\~сторонами було\~укладено шлюб,\~який був\~зареєстрований Комунарським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 20 та видано свідоцтво про шлюб. \~ \~ \~ \~Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~За час перебування сторін у офіційних шлюбних відносинах 26.03.2018 року придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 50,79 кв.м., житлова площа 28.8 кв.м., за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. за реєстровим номером 1003, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.11.2024 № 401940972. \~ \~ \~ \~Також з витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 05.11.2024 р. вбачається, що [PERSON] 06.05.2021 року придбав легковий автомобіль OPEL ASTRA SPORTS TOURER 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , сірого коліру. \~ \~ \~ \~Рішенням Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~10.04.2023\~року у справі № 333/1824/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. \~ \~ \~ \~З договору\~купівлі-продажу,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Запорізького\~міського нотаріального\~округу Хамулою\~Н.Г.\~за реєстровим\~номером 940,\~вбачається,\~що 23.05.2019\~року [PERSON] \~продав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ., яку було придбано ним 20.02.2012. \~ \~ \~ \~Відповідно до звіту про оцінку вартості транспортного засобу OPEL ASTRA SPORTS TOURER, ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 14.11.2024 року, становить: 509320, 00 грн., у тому числі ПДВ (20%) 84886,67 грн. Відповідно до звіту про оцінку майна, а саме квартири [ADDRESS] , ринкова вартість вказаного об`єкта станом на 14.11.2024 року, становить: 1286103, 88 грн. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 22.04.2025 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] ». Крім того, в судовому засіданні були допитані наступні свідки. Так, допитана в якості свідка [PERSON] , вказала, що десь в 2011-2012 роках [PERSON] та [PERSON] познайомились, почали спільно мешкати на орендованій квартирі, спочатку придбали одну квартиру, згодом продавши її, купили нову, та як вона знала з їх слів, за спільні кошти. Також зазначила, що відповідач не надава позивачці допомогу на утримання дитини, тільки нещодавно розпочав сплачувати аліменти. Допитана свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, вказала, що [PERSON] завжди працювала та мала добрий дохід, мала можливість з однієї зарплатні самостійно купити пральну машину. Коли донька познайомилась з [PERSON] приблизно в 2011 році, вони орендували квартиру, потім на деякий час переїхали до неї жити та влітку 2012 року купили квартиру на вулиці Європейській, пізніше продали її та придбали нову на [ADDRESS] . З приводу того, що батько [PERSON] надавав гроші на купівлю цієї квартири, їй нічого не відомо. Допитаний свідок [PERSON] , суду пояснив, що працював з [PERSON] на підприємстві «Івченко-Прогрес» з 2013 року, коли вона прийшла туди працювати, і до 2022 року, знав її колишнього чоловіка [PERSON] , він часто був присутнім на робочих святах із [PERSON] , стосунки у них були добрі, хто скільки заробляв йому не відомо. Допитана в якості свідка [PERSON] , котра є дружиною відповідача, вказала, що в шлюбі вони перебувають з 2023 року, [PERSON] сплачує аліменти на сина десь 6-7 тисяч гривень та допомагає в купівлі інших речей, гроші переводив на картку позивачки, до від`їзду позивачки із сином з міста у 2024 році- дитину забирали до себе кожні вихідні. Допитаний свідок [PERSON] , суду пояснив, що є батьком відповідача, та десь з 2017-2018 років сину допомагав грошима, за розпискою дав йому 30 тисяч доларів США та 30 тисяч гривень. Потім син частково повертав йому кошти, раз на півроку, в загальній сумі повернуто приблизно 14 тисяч доларів США.. Гроші надавались на ремонт, будівництво, проживання саме як сім`ї. Зазначив, що і на купівлю першої квартири теж давав гроші синові, але без розписки. Зазначив, що мав достатню заробітну плату з 1988 року, також займався сільськогосподарською діяльністю, тому мав гроші для позики сім`ї сина. Допитаний свідок [PERSON] , суду пояснив, що є чоловіком позивачки, коли він бував у спірній квартирі, зазначив, що в житлі була чистота та порядок, щодо надання допомоги відповідачем сину вказав, що лише примусово стягуються аліменти з нього, до цього, зі слів дружини, була незначна допомога. \~ \~ \~ \~V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкта в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається зі змісту ст.. ст. 57,60 СК України, майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності, якщо належними та допустимими доказами не буде доведено, що це майно набуте одним із подружжя за особисті кошти. Таким чином, у відповідності із\~Сімейним Кодексом України\~ діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. З викладеного вбачається, що спірна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , була придбана за спільні грошові кошти сторін, під час перебування їх у шлюбі, а тому належить кожному із них на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на розписку від 25.03.2018 про отримання ним від батька [PERSON] коштів як доказ придбання квартири за особисті кошти. Однак,\~окрім вищевикладеного,\~суд,\~надаючи оцінку\~вказаній розписці\~також з\~точки зору\~відповідності вимогам\~ст.ст.76,77 ЦПК України, виходить з того, що розписка є лише борговим документом, який видається на підтвердження факту отримання коштів, але не може бути доказом їх витрат на певні потреби, оскільки таку функцію не виконує. Розписка про отримання [PERSON] коштів від [PERSON] в розмірі 26400 доларів США та 260000 грн. може свідчити лише про відносини позики, які виникли між сторонами, якщо обидві визнають такі обставини, проте не може достовірно підтверджувати факт витрат коштів саме на покупку квартири. З розписки Відповідача не вбачається жодних доказів того, що ці гроші були передані продавцю під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири. З огляду на такі обставини, факт існування відносин позики між ним та [PERSON] не можуть бути доказом придбання квартири саме за запозичені кошти, вказані обставини не є підтвердженням передачі йому особистих коштів за квартиру, оскільки є лише припущенням. Крім того, в силу ч.4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, судом встановлено, що квартиру придбано під час перебування сторін у шлюбі, відтак діє презумпція спільності набуття майна, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Також,\~з огляду\~на положення\~ч.\~2\~ст.\~78\~ЦПК України,\~суд не\~приймає до\~уваги пояснення\~свідка [PERSON] -\~батька [PERSON] , \~який зазначив, що кошти на придбання квартири давав сину особисто він. За нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке набуте одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета набуття цього майна інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Тобто сімейне законодавство передбачає виникнення спільної сумісної власності на майно і рівні права подружжя щодо володіння, користування і розпорядження ним. Право на майно виникає в обох із подружжя одночасно, в момент набуття його хоча б одним з них, і оформлення права власності на ім`я другого з подружжя юридичного значення не має, оскільки майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя без визначення часток. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у\~ст. 57 СК України. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За правилами частини першої статті\~69\~та частини першої статті\~70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року (справа №372/504/17, провадження №14-325цс18), конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.\~Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі №711/5108/17 (провадження №61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю». Отже, підсумовуючи викладене, слід дійти висновку про те, що той з подружжя, хто вважає майно своїм особистим, повинен належними та допустимими доказами це довести. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна, відтак, застосовуючи\~статтю 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Для застосування ст.57 СК України має бути доведено, що майно було набуте за час шлюбу саме за кошти, які належали [PERSON] особисто. Останній стверджував, що такі кошти були передані йому особисто його батьком. \~ \~ \~ \~ Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Отже, відповідачем не надано достовірних і переконливих доказів, що спірна квартира була придбана саме за кошти, отримані від батька. Натомість, в судовому засіданні підтверджено той факт, що сторони мешкали разом на час купівлі квартири, в договорі купівлі-продажу квартири вказано, що квартира купується за згодою дружини покупця- [PERSON] . Також матеріали справи не містять доказів того, що\~\~кошти, за які була придбана квартира перебували у особистій приватній власності позивача з інших підстав. Тобто, аналізуючи у сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази і документи, на теперішній час відповідачем ніяким чином не спростовано той факт, що спірна квартира була придбана під час шлюбу подружжя, тобто є їх спільним сумісним майном. Згідно ст. 70 ч. 1 СК України, \~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружина та чоловіка\~є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Належні, допустимі докази того, що між сторонами у цій справі існує будь-який шлюбний договір чи будь-яка домовленість відносно спірного майна відсутні.\~\~ Статтями\~60, частиною першою статті\~70, частинами першою та другою статті\~71\~СК\~України визначено порядок поділу майна подружжя. Таким чином, як позивачу так і відповідачу відповідно до\~вищевказаних норм законодавства належить право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Отже, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, суд приходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні та визнання за [PERSON] право власності на\~ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,79 кв. м. та, відповідно, припинення права власності [PERSON] на\~ частину вказаної квартири. Щодо відступлення від рівності часток суд зазначає таке. Так,\~відповідно до\~ст..\~70\~СК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. \~При вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Доводи відповідачки про відступлення від рівності часток не заслуговують на увагу, оскільки для цього судом не встановлено визначених статтею 70 СК України підстав. Доводи позивачки не підтверджуються жодними доказами та спростовуються матеріалами справи. Що стосується позовної вимоги позивача про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та визнання за нею частини легкового автомобіля ОPEL ASTRA SPORTS TOURER 2017 року випуску, суд вважає зазначити наступне. Так, як вказує представник відповідача у своєму відзиві, [PERSON] володів транспортним засобом ВАЗ 2121, який ним було придбано 09.08.2014 року (до укладення шлюбу з [PERSON] ). Транспортний засіб ВАЗ 2121 продано 07.03.2016 року за довіреністю за 20 000,00 грн. 27.10.2016 року, [PERSON] , було придбано автомобіль Opel ASTRA 2008 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER] , за 20 000,00 грн. 21.09.2017 року транспортний засіб Opel ASTRA 2008 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER] , було продано орієнтовано на декілька тисяч гривень більше, ніж за суму, яку було придбано (точної суми [PERSON] не пам`ятає). 06.09.2017 року, [PERSON] продано, належні йому ще до одруження, цінні папери акції АТ «МОТОР СІЧ», у кількості 9 шт, за 22 815,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «ФІРМА «МОТОР-ДІЛЕР» від 17.01.2025 року № 8. Лист ТОВ «ФІРМА «МОТОР-ДІЛЕР» від 13.02.2014 року № 1547 та акт наданих послуг від 11.02.2014 року доводять належність цінних паперів [PERSON] до шлюбу. 21.09.2017 року [PERSON] придбано VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2010 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER] , за 49 000,00 грн., а саме, за кошти, виручені від продажу попереднього автомобіля та продажу цінних паперів. На початку травня 2021 року (03-04 травня, точно [PERSON] не пам`ятає) VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2010 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER] , продано за 6000 дол.США. Після продажу VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2010 р.в. [PERSON] 06.05.2021 року куплено автомобіль Opel ASTRA SPORTS TOURER, державний реєстраційний номер [NUMBER] , за 164 400,00 грн. Відповідач вважає, що транспортний засіб Opel ASTRA SPORTS TOURER, державний реєстраційний номер [NUMBER] , було придбано за його особисті кошти від попередніх продажів транспортних засобів та особистих коштів, жодних спільних коштів сім`ї витрачено не було. Як було зазначено вище, відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що вони не містять відомостей і не дають підстав для висновку, що шлюбні відносини між сторонами були припинені на час придбання спірного автомобілю, що спірний автомобіль був придбаний за власні кошти відповідача. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що придбаний в період шлюбу автомобіль був придбаний за особисті кошти відповідача і є його особистою приватною власністю, а тому це майно вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя, придбаним в інтересах сім`ї. Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти (докази протилежного відсутні), то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому вважає за доцільне визнати за [PERSON] право власності на\~ частину легкового автомобіля ОPEL ASTRA SPORTS TOURER 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , сірого кольору, та, відповідно, припинення права власності [PERSON] на\~ частину вказаного авто. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 7764,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial