Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

18 вересня 2025 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Світловодської міської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . До складу спадщини після його смерті входить квартира [ADDRESS] , яку він отримав на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Світловодським інвентар бюро 29 березня 1993 року, але оригінал документу втрачено. Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 28 травня 2025 року за позивачем визнано в порядку спадкування після смерті її чоловіка право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Вказаним рішенням суду встановлено, що право власності на квартиру набуто [PERSON] в період шлюбу з позивачем у 1993 році, відповідно квартира є спільною сумісною власністю подружжя і фактично кожному з подружжя належить по 1/2 частині квартири. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Чудненко Л.В. позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на належну їй 1/2 частини квартири. Відповідно до відповіді на адвокатський запит адвоката Деречиної О.В., наданої Світловодським МБТІ, видати копію правовстановлюючого документа на зазначену квартиру неможливо, оскільки оригінал реєстраційного посвідчення на квартиру видано [PERSON] , а другий екземпляр, що має силу оригіналу, в СКМТІ не зберігається. Враховуючи викладене, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. (а.с. 2-4) Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче засідання. (а.с. 21-22) Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 31-32) Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 36-38) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника Світловодської міської ради Кіровоградської області. У вирішенні справи покладається на розсуд суду. Судові витрати просить на відповідача не покладати. (а.с. 25-27) Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 25 липня 1970 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . (а.с. 11) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . (а.с. 10) Згідно із довідки начальника житлово-будівельного кооперативу за жовтень 1992 року, [PERSON] , як членом кооперативу, вартість квартири [ADDRESS] , площею 42,21 м2, яка є кооперативною, повністю виплачена в сумі 5 608 руб.. (а.с. 12) Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , власником квартири на підставі реєстраційного посвідчення виданого Світловодським інвентар бюро 29 березня 1993 року є [PERSON] .(а.с. 13-14) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2025 року у справі № 401/3228/24, за [PERSON] визнано, в порядку спадкування, після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . (а.с. 7-8) Із архівної довідки Світловодського КМБТІ № 680 від 05 серпня 2025 року встановлено, що право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. (а.с. 15) Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Чудненко Л.В. № 80616052 від 01 вересня 2025 року [PERSON] відмовлено у проведенні реєстрації права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану квартиру. (а.с. 16) Згідно із відповіддю Світловодського МБТІ від 18 березня 2025 року на адвокатський запит адвоката Деречиної О.В., повідомлено, що видати копію правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] не має можливості, оскільки оригінал реєстраційного посвідчення на квартиру видано [PERSON] , а другий екземпляр, що має силу оригіналу, в СКМТІ не зберігається. (а.с. 18) При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що право власності на квартиру [ADDRESS] набуто [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] у 1993 році, то відповідно квартира є спільною сумісною власністю подружжя, і фактично кожному з подружжя належить по 1/2 частині вказаної квартири. Згідно із абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 ЦК України та статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Крім того, Верховний Суд України у своєму Узагальненні "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" від 01 липня 2013 року зазначає, що передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що державним реєстратором позивачу відмовлено у реєстрації її права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру. Таким чином, враховуючи те, що позивач позбавлена можливості зареєструвати зазначене нерухоме майно, та аналізуючи всі надані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог позивача про захист її порушеного (невизнаного) права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а тому її позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved