Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визначення додаткового\~строку,\~достатнього для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 3,51 га, розташованої на території колишньої Милятинської сільської ради Острозького району Рівненської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що [PERSON] за життя - 11.08.2006 року склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, заповіла в рівних частках позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Посилається на те, що про наявність заповіту складеного на її користь вона дізналася лише у грудні 2024 року, оскільки на час смерті зі спадкодавицею не проживала та про наявність такого заповіту до вказаного часу вона не знала. Зазначає, що на день смерті її баба [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] разом зі своєю племінницею [PERSON] , [INFO] , та сином племінниці [PERSON] , [INFO] . Вказує, що до 18.05.2010 року [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , та після продажу житлового будинку за вищевказаною адресою племінниця [PERSON] [PERSON] забрала [PERSON] проживати до себе у житловий будинок в с.Милятин, де і доглядала бабу до дня її смерті. Зазначає, що після того, як їй стало відомо про наявність вищевказаного заповіту, 24.02.2025 року вона звернулася до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. для оформлення спадкових прав за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви про прийняття спадщини. Посилається на те, що зазначений строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту складеного на її користь. Вказує, що вищевказані обставини у своїх сукупності створили для неї об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 15.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, сторонам визначено\~строк для\~подання заяв\~по суті\~справи.Крім того, задоволено клопотання позивачки та витребувано у приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також витребувано у приватного нотаріуса Сержант Н.М. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 18.07.2025 року задоволено клопотання представника позивачки адвоката Хмарук Ю.М. та витребувано з Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області належним чином засвідчений витяг з журналу реєстрації нотаріальних дій Білокриницької сільської ради щодо реєстрації 11.08.2006 року заповіту, складеного [PERSON] ; відомості щодо проведення у Спадковому реєстрі реєстрації заповіту від 11.08.2006 року, складеного [PERSON] ; алфавітну книгу\~обліку заповітів\~Білокриницької сільської\~ради за\~2006\~р. Ухвалою суду від 01.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві визнала позовні вимоги та не заперечувала проти визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Розгляд справи просила здійснювати у її відсутності. Надала письмові пояснення, в яких зазначила, що вона, як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , який був єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , не претендує на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка проживала на дату смерті з [PERSON] . Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що в грудні 2024 року він перебирав речі і документи [PERSON] та знайшов заповіт від 11.08.2006 року, складений останньою, після чого повідомив про наявність такого заповіту свою доньку [PERSON] . Відповідач [PERSON] , будучи допитаний в якості свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] була його тещею, яка на день смерті проживала в с.Милятин разом із [PERSON] . Про наявність заповіту, складеного [PERSON] , він не знав та про наявність такого дізнався у грудні 2024 року, точної дати не пригадує, коли перебирав її речі та документи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, покази відповідача, допитаного в якості свідка, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла\~ [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2024 року (актовий запис № 3 від 05.03.2011 року) (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3,51 га, розташованої на території колишньої Милятинської сільської ради Острозького району Рівненської області, яка належала їй на праві власності згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-РВ № 030292 від 10.01.2002 року (а.с.12-13). Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 22.11.2024 року, встановлено, що відповідач [PERSON] вказаний її батьком, та матір`ю вказано - [PERSON] (актовий запис №2646 від 19.08.1987р.) (а.с.14). Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2006 р. (а.с.15). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] до 18.05.2010 року була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 12.12.2024 року, складеною на підставі відомостей погосподарської книги № 2 по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.10). З доводів позивачки судом встановлено, що вищевказаний житловий будинок в с.Біла Криниця було продано та [PERSON] переїхала проживати до [PERSON] в с.Милятин. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , де разом з нею були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою старости с.Почапки від 24.12.2024 року (а.с.9). За життя, 11.08.2006 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті за законом, в рівних частках заповіла позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а.с.11). Відомості про реєстрацію вищевказаного заповіту відсутні, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.02.2025 року (а.с.20). Згідно довідки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 11.09.2025 р. та копії журналу реєстрації нотаріальних дій за 2006 рік 11.08.2006 року за реєстраційним номером 38 в Білокриницькій сільській раді було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , однак в архіві органу міцевого самоврядування такий заповіт та витяг про реєстрацію зазначеного заповіту у спадковому реєстрі відсутні (а.с.244-246). Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.11.2021 року у справі № 755/8776/18 несвоєчасне подання посадовою особою органу місцевого самоврядування заяви про реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконання секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є підставою для оспорюваності заповіту. Як вже зазначалося вище, на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , та останні із заявами про прийняття спадщини чи за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталися. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом по смерть серії [NUMBER] від 27.10.2014 року. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , що підтверджується матеріалами дослідженої судом спадкової справи №42/2020, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.133-169). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2020 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] , що підтверджується матеріалами дослідженої судом спадкової справи №24/2021, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.30-129). [PERSON] , будучи відповідачкою по справі, зазначила у заяві про визнання позову про те, що не претендує на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яка проживала на день смерті разом із [PERSON] (а.с.178). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.02.2025 року, а відтак заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті останньої ніким не\~подавалися (а.с.19). 24.02.2025 року позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] та згідно листа приватного нотаріуса Бернацької І.М. від 28.02.2025 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.18). Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] закінчився 04.09.2011 р., та позивачка [PERSON] в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України не зверталася, таким чином пропустила строк для її прийняття. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові\~від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 березня 2020 року у справі №517/82/19 (провадження 61-1340св20). Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Законом не визначено чіткого переліку обставин, які можуть бути поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Встановлення критерію поважності такої причини відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України віднесено до дискреції суду, який при розгляді конкретної справи повинен врахувати усі обставини в їх сукупності, що не дали можливості або перешкодили спадкоємцеві прийняти спадщину у встановленому законом порядку та строки. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки їй не було відомо про існування заповіту складеного, зокрема, на її користь. Вказані обставини у своїх сукупності створили для неї об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Зазначені обставини визнав у судовому засіданні відповідач [PERSON] та відповідачка [PERSON] у заяві про визнання позову. За вказаних обставин суд вважає слушними доводи позивачки щодо причини несвоєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через необізнаність про наявність заповіту, оскільки вона не є спадкоємцем за законом першої черги і про своє право спадкування за заповітом дізналася у грудні 2024 року та відразу звернулася до нотаріальної контори. Окрім того, про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту також вказано у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18, 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року у справі №591/1271/18, від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року у справі №643/13260/19, від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. \~ \~ \~ \~Звернення [PERSON] з вищевказаним позовом суд розцінює як передбачений законом спосіб захисту своїх прав та інтересів з метою реалізації свого права на спадкування. З огляду на встановлені обставини, враховуючи свободу заповіту, дотримуючись захисту прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про наявність у позивачки об`єктивних та істотних перешкод для реалізації її прав на спадкування, що мало наслідком пропуск нею встановленого законом строку для прийняття спадщини. Таким чином, право позивачки на прийняття спадщини підлягає захисту шляхом визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved