Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Позов мотивовано тим, що за результатами земельних торгів, які відбулися 19.08.2025, сформовано протокол про результати торгів від 19.08.2025 щодо продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3522883000:02:000:0197, згідно якого позивача визнано переможцем. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді відповідача [PERSON] на підставі договору оренди землі від 09.06.2020 строком дії 49 років. 26.08.2025 між приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Брандальським Д.С. та позивачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений нотаріально, відповідно до якого позивач [PERSON] набув право власності на вищевказану земельну ділянку. Ознайомившись з копією договору оренди від 09.06.2020, наданою Великосеверинівською сільською радою Кропивницького району, позивач встановив, що він не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме в договорі відсутні такі істотні умови як строк дії договору та розмір орендної плати, що порушує права позивача, як власника земельної ділянки, на отримання орендної плати та розуміння дати закінчення договору оренди, оскільки реєстрація іншого речового права строком 49 років була внесена до Державного реєстру речових права без законних на те підстав. Ухвалою від 22.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду 21.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 22.10.2025 витребувано у позивача оригінал договору оренди земельної ділянки для огляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 03.11.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, про що подав відповідну заяву. Відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання направлено ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України зважаючи на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Брандальським Д.С. при примусовому виконанні судового рішення (виконавчий лист № 391/632/17 від 11.01.2018) про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 88497,55 грн, передано на реалізацію земельну ділянку з кадастровим номером 3522883000:02:000:0197, площею 5,6645 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах Мар`ївської с/ради Кіровоградської області, яка належала [PERSON] . Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 19.08.2025, переможцем торгів став [PERSON] , що підтверджується копією акта про проведені електронні торги від 26.08.2025 року (а.с.7-8). В подальшому між приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Брандальським Д.С. та переможцем електронного аукціону [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.08.2025, посвідчений нотаріально, відповідно до якого [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883000:02:000:0197, площею 5,6645 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9-14), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 26.08.2025 (а.с.15). Вказана земельна ділянка перебуває в оренді [PERSON] на підставі договору оренди землі від 09.06.2020 строком дії 49 років, зареєстрованого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Скрипник О.В. (а.с.16). 05.09.2025 [PERSON] звернувся до Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з проханням надати копію договору оренди земельної ділянки від 09.06.2020 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17), надані 09.09.2025 (а.с.18-25). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.09.2025 встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3522883000:02:000:0197, площею 5,6645 га на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2025 та орендодавцем за договором оренди землі від 09.06.2020, строком дії 49 років, орендарем за яким є [PERSON] . З наданої позивачем сканкопії договору оренди земельної ділянки, укладеного 09.06.2020 між [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] передав [PERSON] в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради. Пункти 3.1 щодо строку дії договору та п.4.1 щодо розміру орендної плати не заповнені, що свідчить про відсутність таких істотних умов договору, як строк дії договору та орендна плата із зазначенням її розміру. Крім того, в договорі оренди відсутній кадастровий номер земельної ділянки, як однієї з обов`язкових ознак об`єкта оренди. На виконання вимог ухвали суду від 03.11.2025 про витребування доказів, приватний нотарцус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. листом від 12.11.2025 повідомила про відсутність оригінала спірного договору оренди, оскільки оригінали документів після сканування їх в реєстр до відповідної заяви та документи, на підставі яких встановлено особу заявника повертаються і копії паперові не виготовляються. Крім того, справи за 2020 рік терміном зберігання 3 роки, до яких належить справа 01-30 «Документи щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надання інформації за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» - знищені. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад,від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК Україниі відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Предметом спору у цій справі є визнання договору оренди землі недійсним з підстав відсутності істотних умов - строку дії договору та розміру орендної плати, що унеможливлює отримання орендодавцем відповідної виплати. Згідно з положеннями Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відсутність у змісті договору оренди строку його дії та розміру орендної плати порушує права власника земельної ділянки на отримання орендної плати протягом визначеного договором строку, суперечить вимогам ч.1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» та свідчить про те, що сторони при укладенні оспорюваного договору оренди землі не погодили усі істотні умови договору, тому суд приходить до висновку про визнання договору оренди недійсним. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 282/180/20, від 20 вересня 2021 року у справі № 506/132/20. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved