Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

У вересні 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Віва Капітал») Грушевий Ю.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 1505530387106 від 24.02.2025 року у розмірі 19\~418,76 грн, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 24.02.2025 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір № 1505530387106 про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш», відповідно до умов якого [PERSON] у безготівковій формі, шляхом перерахування на реквізити платіжної карти надано кредит у розмірі 15 000 грн, строком на 90 днів, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки, за користування кредитом, у випадку порушення зобов`язань сплатити штраф на умовах визначених договором. Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 17.09.2025 року виникла заборгованість за договором, яку позивач просить стягнути у розмірі 19\~418,76 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10\~356,94 грн; заборгованість за відсотками 1\~561,82 грн; заборгованість за штрафом 7 500 грн. Також ТОВ «ФК «Віва Капітал» просило стягнути на їх користь судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та 10\~600 грн витрати на оплату правничої допомоги. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29.09.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали суду від 29.09.2025 року, не скористався. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.02.2025 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1505530387106, який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «R9Z5V9», за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику кредит на суму 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору). Кредит надається строком на 90 днів, з 24.02.2025 року до 25.05.2025 року (п. 1.2 договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,25 % в день від суми кредиту за час користування ним. Процентна ставка фіксована (п.1.5 договору). Загальні витрати за кредитом 2\~390,52 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 17\~390,52 грн. Орієнтовна річна % ставка на дату укладення договору: 151,39 % річних (п. 1.7-1.9 договору). Кредит надається шляхом здійснення переказу коштів у сумі 15 000 грн на банківський рахунок позичальника № [NUMBER] (п. 2.23 договору). У разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу (п. 6.4 договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Додатком №1 до договору про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» №1505530387106 від 24.02.2025 року встановлено графік платежів за договором, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» повідомило ТОВ «ФК «Віва Капітал» про успішне перерахування 24.02.2025 року о 11 год 34 хв на платіжну карту № [NUMBER] коштів у сумі 15 000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~ Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~ Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд встановив, що 24.02.2025 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «Віва Капітал» було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» №1505530387106 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Віва Капітал» надало відповідачу кошти в сумі 15 000 грн строком на 90 днів, тобто до 25.05.2025 року, а остання зобов`язалася повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором, а також неустойку у вигляді штрафу у випадку невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором згідно з графіком платежів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, оскільки 24.02.2025 року кредитні кошти у розмірі 15 000 були перераховані відповідачу. Вказані обставини відповідач не спростувала. Натомість відповідач [PERSON] порушила свої зобов`язання за договором, оскільки вчасно не повертала заборгованість. Згідно доводів позовної заяви та долученого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №1505530387106 від 24.02.2025 року становить\~19\~418,76 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10\~356,94 грн; заборгованість за відсотками 1\~561,82 грн; заборгованість за штрафом 7 500 грн. Однак, суд вважає, стягнення з відповідача неустойки (штрафу) у розмірі 7 500 грн, суперечить закону. Так, відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Такі ж положення містить п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від сплати неустойки (штрафу, пені), яка були нарахована у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим у позивача відсутні підстави для стягнення із відповідача 7 500 грн заборгованості за штрафом відповідно до п.6.4 кредитного договору. Таким чином оскільки у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача штрафу, то з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 10\~356,94 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 1\~561,82 грн, що у загальному розмірі становить 11\~918,76 грн. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява ТОВ «ФК «Віва Капітал» подана через «Електронний суд». Тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~із застосуванням коефіцієнту 0,8, для пониження відповідного розміру ставки судового збору, в сумі 2 422,40 грн. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 19\~418,76 грн, а задоволено на суму 11\~918,76 грн, тобто на 61,37% (11\~918,76 х 100 : 19\~418,76). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1\~486,62 грн, пропорційно до задоволеної частини вимог (2\~422,40 грн х 61,37%), судового збору. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок\~держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 600 грн. Позивачем ТОВ «ФК «Віва Капітал» в особі директора Логвінова В.А.\~02.01.2025 року\~укладено договір про надання правової допомоги\~з адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.». Згідно умов договору гонорар складається з плати в розмірі, що визначається сторонами на день складання акту приймання виконаних робіт. Підставою для сплати гонорару є рахунок-фактури. Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги\~від\~02.01.2025 року, АБ «Грушевий Ю.В.» надало клієнтові ТОВ «ФК «Віва Капітал» послуги щодо захисту майнових прав. Вартість послуг - 10 600 грн, за що виставлено рахунок №15/15-01 від 15.08.2025 року. На підтвердження оплати послуг надано платіжну інструкцію від 15.08.2025 року №LK840/35. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Наведені документи підтверджують в повному обсязі понесення витрат позивачем в межах судового розгляду справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, враховуючи наведене та на підставі\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача слід стягнути на користь позивача відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 6\~505,22 грн (10 600 х 61,37%).

Outcome: partial