Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

У серпні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором кредиту № 76513727 від 02 серпня 2023 року у розмірі 9355 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 59 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., та витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 02 серпня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 76513727, за умовами якого Кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 11500,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.125% щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 0%. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису xKf64R5TcP, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - sashuamisa@gmail.com) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 76513727 від 02 серпня 2023 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11500,00 грн. за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНК» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 74 від 03 серпня 2020 року, що підтверджується довідкою АТ «ТАСКОМБАНК» № 29962/47.1 від 25.07.2025 підтверджено успішне проведення платіжної операції № A8984AE5-2BF1-41B5-BAE2-7A800DE4D3FA про переказ коштів в розмірі 11500,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно листа №10/07/25-39 від 10.07.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкцій № A8984AE5-2BF1-41B5-BAE2-7A800DE4D3FA (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту № 76513727. Враховуючи, що кредит видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісій та еквайрингу платіжних інструментів». Відповідно до пункту 159 розділу VIIІ Постанови НБУ №164 від 29.07.2022 вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту № 76513727 від 02 серпня 2023 року, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 2144,41 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 9355 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 59 коп., зокрема: 9355,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. 26.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 26/06/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором кредиту № 76513727 від 02 серпня 2023 року. Відповідно до Реєстру прав вимог № 27/06/25 від 27.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги до відповідача в сумі 9355 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 59 коп., з яких: 9355,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02 серпня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 76513727, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу кредит у розмірі 11500,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.125% щоденно на залишок заборгованості за тілорм кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису xKf64R5TcP, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін (арк.с.11-12). Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою кредитодавцем, відповідач: [PERSON] , з яким укладено договір № 76513727 від 02 серпня 2023 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Одноразовий ідентифікатор: xKf64R5TcP. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 02.08.2023 13:39:46. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] (арк. с. 12). Листом від 10.07.2025 вих. № 10/07/25-39 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», надало інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн позик, зокрема номер платежу A8984AE5-2BF1-41B5-BAE2-7A800DE4D3FA на ім`я [PERSON] (арк. с. 12 зворот). Згідно довідки про підтвердження платежу, виданої АТ «ТАСКОМБАНК» № 29962/47.1 від 25.07.2025 підтверджено успішне проведення платіжної операції № A8984AE5-2BF1-41B5-BAE2-7A800DE4D3FA про переказ коштів в розмірі 11500,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] (арк. с. 13). 26.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 26/06/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором кредиту № 76513727 від 02 серпня 2023 року (арк.с. 13-14). Відповідно до Реєстру прав вимог № 27/06/25 від 27.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги до відповідача в сумі 9355 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 59 коп., з яких: 9355,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (арк. с. 15-16). 29 вересня 2025 року судом отримано інформацію на запит від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно з якою, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та направлено виписку по рахунку за період з 02.08.2023 по 05.08.2023, згідно з якою 02.08.2023 на картку позивача № [NUMBER] зараховано переказ у сумі 11500,00 грн. (арк.с. 32). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст.509 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.526 ЦУ України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст.520 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як встановлено судом, 02 серпня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 76513727, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу кредит у розмірі 11500,00 грн. Листом від 10.07.2025 вих. № 10/07/25-39 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», надало інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн позик, зокрема номер платежу A8984AE5-2BF1-41B5-BAE2-7A800DE4D3FA на ім`я [PERSON] (арк. с. 12 зворот). Крім того, з листа АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 29.09.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та направлено виписку по рахунку за період з 02.08.2023 по 05.08.2023, згідно з якою 02.08.2023 на картку позивача № [NUMBER] зараховано переказ у сумі 11500,00 грн. (арк.с. 32). Таким чином, факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується вищезазначеним. Відповідно до Виписки за рахунком відповідача останній користувався рахунком та кредитними коштами, що підтверджує факт укладення та дії кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має право грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за договором позики № 76513727 від 02 серпня 2023 року. Виходячи з викладеного вище, позов підлягає задоволенню. З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року (арк.с. 16-17). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду позову судом ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надало: копію Договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 11.07.2024, копію Витягу з Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №16-П від 11.07.2025 на суму 3 500 грн. (арк.с. 17), копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579937082.1 від 11.07.2025 (арк.с. 18), копію ордера на надання правничої (правової) допомоги (арк.с. 18), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (арк.с. 18). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Як вбачається з матеріалів справи, вона не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без участі у судовому засіданні учасників справи та їх представників, отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовної заяви та клопотань у своїй більшості є подібними. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved