Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

До Кіцманського районного суду Чернівецької області через систему «Електронний суд» звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором № 5018037 від 09.06.2021 у розмірі 117510,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір №5018037, згідно п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Позивач стверджує, що сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн, проценти за користування кредитом: 3960,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. У позовній заяві позивач зазначає, що 16.12.2021 було укладено договір № 16/12-2021-43, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5018037. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5018037. За змістом позовної заяви, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №5018037 від 09.06.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 117510,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 101460.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0.00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 0.00 грн.; заборгованість за комісіями 1050.00 грн.; інфляційні збитки 0.00 грн.; нараховані 3% річних 0.00 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10 листопада 2025 року о 10:00 год., за клопотанням позивача зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати інформацію, яка містить банківську таємницю. Представник позивача у судове засідання 10 листопада 2025 року не з`явився, хоча позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, у прохальній частині позовної заяви, позивач просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Поштове відправлення, адресоване [PERSON] , повернулось до суду з відміткою пошти «адресат відсутній». У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено його підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про додержання вимог пункту 91-1 Правил, тому суд зазначає, що за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Про причини неявки [PERSON] суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що за анкетою-заявою на кредит № 5018037 від 09.06.2021 року, заповненою [PERSON] , якою погоджено умови кредитування, 09.06.2021 ТОВ «Мілоан» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 5018037 (індивідуальна частина) (далі - кредитний договір). Згідно п. 1.1. кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.п.1.2, 1.3,1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.7 кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 09.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 09.07.2021. Комісія за надання кредиту: 1050.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3960.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору. Згідно п. 2.1., 2.2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] , з якою укладено договір № 5018037 від 09.06.2021 ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W25473, відправленим позичальнику 09.06.2021 на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту, видача коштів за кредитним договором №5018037 на суму 15000,00 грн. здійснювалося за допомогою системи LiqPay. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, АТ КБ «Приват банк» надіслав поштою до суду 04.11.2025 року лист від 28.10.2025 року № 20.10.0.0/7-251021/67476, в якому, серед іншого, повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). До вищевказаного листа банком долучено виписку до рахунку № [NUMBER] за період 09-06-2021 - 09-06-2021 рр., яка містить зарахування 09.06.2021 року, в сумі 15000,00 грн. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5018037, здійсненому ТОВ «Мілоан», зазначено, що [PERSON] має заборгованість в сумі 65010, 00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 48960,00 грн. - сума заборгованості по процентам, 1050,00 грн.- сума заборгованості по комісії. 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (надалі - клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (надалі - фактор) укладено договір факторингу №16/12-2021-43, відповідно до умов якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 43427967,63 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (п.2.1 договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. 16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) підписали акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників від 16 грудня 2021 року у кількості 1880. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №16/12-2021-43 від 16.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 65010,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 48960,00 грн. - заборгованість по процентам, 1050,00 грн.- заборгованість по комісії. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» (надалі - первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі - новий кредитор) укладено договір №10-01/2023 відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та №3 до цього договору включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (п.2.1 договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) підписали акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, згідно якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників від 10 січня 2023 року у кількості 207307. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набув права грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 117510,00 грн, з яких: 15000,00 грн. - сума виданого кредиту, 101460,00 грн. - заборгованість по процентам, 1050,00 грн. - заборгованість по комісії. Доказів погашення заборгованості за кредитним договором ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем у даній справі [PERSON] суду не надала. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із п.1. ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із п.1.ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що наявними у справі доказами підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання перед [PERSON] належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн, натомість відповідач не надала суду доказів погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №15018037 від 09.06.2021 року, ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Наявними у справі доказами також підтверджується належним чином відступлення прав грошової вимоги до відповідача первісним кредитором позивачу у даній справі згідно чинного законодавства. При цьому, суд, перевіряючи розмір заборгованості, який просить стягнути з відповідача позивач, не вбачає підстав нарахування процентів відповідачу ТОВ «Вердикт Капітал», а оскільки таке нарахування процентів є необґрунтованим, то з [PERSON] підлягають стягненню нараховані проценти, які нараховано ТОВ «Мілоан» у розмірі 48960,00 грн. У стяггненні інших нарахованих процентів слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1050,00 грн., суд зазначає наступне. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1050,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово. У п.2.5. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснити сплату заборгованості по кредиту / сплату комісії за управління та обслуговування кредиту одним з способів, зазначених на сайті Товариства. Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору (п.3.3.2. кредитного договору). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Отже, в матеріалах справи наявні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем відповідачу комісії за надання кредиту у розмірі 1050,00 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню на суму 65010,00 грн (15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту + 48960,00 грн. - заборгованість по процентам + 1050,00 грн - заборгованість по комісії). Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1340,10 грн (65010,00 х 2422,40 / 117510,00) судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи наявний договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», згідно якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, заявка на надання юридичної допомоги № 867 від 01.08.2025 року, витяг з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року, з якого вбачається, що надання правових послуг у даній справі становить 25000,00 грн. Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у розмірі 25000,00 грн. є значно завищеним, а тому слід обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи до 10000,00 грн.

Outcome: approved