Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

28 квітня 2025 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Висоцька Х.О. звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою у розмірі 26 407,83 грн., суму понесених витрат на вставлення розміру збитків в розмірі 2250 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, 05 липня 2024 року о 14:40 в м. Харкові по пр. Ювілейному, 45В, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому вказаним судовим рішенням було встановлено факт порушення відповідачем, як водієм «BMW», д.н.з. [NUMBER] , вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП. Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ та даними повідомлення про ДТП вбачається, що винуватець ДТП, а саме: відповідач керував автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка». Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, з або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями п.п. «ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху України і ст.16 Закону України «Про дорожній рух». Однак, всупереч зазначеним вимогам закону цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП застрахована не була. Відповідно до п.п. «а» п.41.1. ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, 06.07.2024 року власник пошкодженого транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] , з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст.35 Закону № 1961-IV, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а також надав копії документів, що підтверджували його право власності на транспортний засіб та правомірність керування водієм автомобілем. Крім того, до заяви було долучено копію договору ОСЦПВ, який був чинним на момент ДТП щодо пошкодженого транспортного засобу. Копії заяви, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та полісу додаються. За фактом даної ДТП МТСБУ було відкрито регламентну справу № 105118. На виконання своїх обов`язків, передбачених п.34.1 ст.34 Закону № 1961-IV, МТСБУ направило свого представника (працівника або експерта) для проведення огляду пошкодженого 19.07.2024 року транспортного засобу, та проведення автотоварознавчого дослідження. Було складено Звіт № 253/24 від 04.09.2024 року. Згідно з висновками Звіту № 253/24 від 04.09.2024 року було встановлено, що транспортний засіб «Ford», д.н.з. [NUMBER] , є фізично знищеним, оскільки проведення відновлювального ремонту такого є економічно необґрунтованим, бо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (149 895,45 грн.) перевищувала вартість автомобіля до ДТП (30 467,82 грн.). Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим , якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди. Вартість такого дослідження, щодо розміру збитків становила 2 250,00 грн. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди. З метою визначення розміру регламентної виплати, працівниками відділу експертиз МТСБУ було встановлено залишкову вартість автомобіля, що становила 4 060,00 грн. На підставі чого визначено розмір відшкодування в сумі 26 407,82 грн. (30 467,83 грн. 4 060,00 грн.). Зазначена шкода, у визначеному спеціалістом розмірі, потерпілій особі особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. При цьому договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, з урахуванням лімітів страхової відповідальності та інформації, наявної в розпорядженні МТСБУ, останнє 30.12.2024 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 26 407,83 грн. за шкоду заподіяну в результаті фізичного знищення транспортного засобу (різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП). Така виплата була здійснена на підставі наказу МТСБУ № 3.1/25812 від 30.12.2024 року, що підтверджується доданими копіями такого наказу та довідки про розмір відшкодування № 1 від 19.12.2024 року та платіжної інструкції № 945124. Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Тобто, позивач набув право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2025 року, головуючим визначено суддю Олійника О.О. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 01.05.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме шляхом направлення повісток на адресу реєстрації відповідача, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно постанови судді Московського районного суду міста Харкова від 13.09.2024 року по справі № 643/7363/24, 05.07.2024 о 14 год. 40 хв. у м. Харкові по пр. Ювілейному, буд. 45-В, водій транспортного засобу «BMW 528», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford Escort», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Даною постановою відповідача визнано винуватим у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП. У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою суду, яка набрала законної сили 23.09.2024 року. Згідно інформації, яка міститься в централізованій базі даних МТСБУ, на дату скоєння ДТП (05.07.2025) цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу з реєстраційним номером [NUMBER] , не була застрахована. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу «Ford Escort», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до полісу № 221202618 обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Escort», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС». 06 липня 2024 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП та 06 липня 2024 року з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно звіту № 253/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Ford Escort», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 30 467,82 грн. Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди (п. 30.2 ст.0 Закону № 1961-IV). З метою визначення розміру регламентної виплати, працівниками відділу експертиз МТСБУ було встановлено залишкову вартість автомобіля, що становила 4 060,00 грн. На підставі чого визначено розмір відшкодування в сумі 26 407,82 грн. (30 467,83 грн. 4 060,00 грн.), що підтверджується копією розрахунку. Згідно довідки № 1 від 19.12.2024 року МТСБ України сума до сплати потерпілій особі внаслідок ДТП становить 26 407,83 гривень. Згідно платіжної інструкції № 945124 від 30.12.2024 року [PERSON] здійснено виплату по справі № 105118, згідно наказу № 3.1/25812 від 30.12.2024 р., т.з. [NUMBER] , у розмірі 26 407,83 грн. Згідно платіжної інструкції № 942264 від 04.11.2024 року на ім`я ТОВ СОС Сервіс Україна, здійснено оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 105118, згідно рах. № 4575 від 29.10.2024 р., т.з. [NUMBER] , у розмірі 2250 грн. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2.статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Таким чином, позивач виплативши на користь потерпілого спричинену йому майнову шкоду, набув право регресу до відповідача, оскільки на момент ДТП останній не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та внаслідок його керування автомобілем сталася ДТП. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів щодо невідповідності розміру відшкодування фактично завданої шкоди відповідачем суду не надано. Положенням п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно п.п. 41.4.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника Моторного (транспортного) страхового бюро України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з Моторним (транспортним) страховим бюро України. Судом встановлено, що згідно платіжної інструкції № 942264 від 04.11.2024 року на ім`я ТОВ СОС Сервіс Україна, здійснено оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 105118, згідно рах. № 4575 від 29.10.2024 р., т.з. [NUMBER] у розмірі 2250 гривень. Отже, вищенаведені витрати в розмірі 26 407,83 гривень та 2250 гривень знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням автомобіля з вини відповідача та повинні бути відшкодовані відповідачем, відповідно до вимог закону. Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3028 грн, сплачений останнім при поданні позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved