Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача. До Калинівського районного суду Вінницької області 07.08.2025 надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» (далі АТ «КБ «ГЛОБУС»), подана від його імені представником адвокатом Рибитвою Олександром Анатолійовичем, до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 05.11.2021 на загальну суму 29163,96 грн., понесених витрат зі сплати судового збору в сумі 3028 грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що 05.11.2021 [PERSON] та АТ «КБ «ГЛОБУС» укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування шляхом подачі відповідачем заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, в якій позичальником погоджено умови кредитування та графік платежів. Позивач за заявою Відповідача надав йому кредит у розмірі 40571,73 грн., строком на 24 місяці - по 04.11.2023, з пільговим періодом 10 місяців - по 05.09.2022, з розміром процентної ставки 0,00001 % річних, реальною процентною ставкою 62,58865% річних, та комісією за управління кредитом у розмірі 2,90 % на місяць. Відповідно до графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору щомісяця 2376,83 грн. Ці зобов`язання він порушив, не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, законні права позивача, норми законодавства та умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 01.03.2025 має заборгованість у розмірі 29163,96 грн., що складається із простроченої заборгованості по кредиту на суму 16221,58 грн. та простроченої заборгованості по процентам (комісіям) на суму 12942,38 грн., яку позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідача на свою користь.\~\~ ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України до суду не подано. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду 22.10.2025 надійшла заява представника позивача Малої В.В., у якій вона просила суд розглянути справу без присутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала. ІІІ. Процесуальні дії у справі. До суду 12.08.2025 надійшли витребувані відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 12.08.2025 відкрито провадження за цим позовом, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ухвалою встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь на пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Вищезазначена ухвала була надіслана сторонам таким чином: позивачу - на електронну адресу, відповідачу разом копією позовної заяви та долученими до неї матеріалами за адресою його реєстрації: [ADDRESS] рекомендованим поштовим відправленням. Однак, згідно із листом АТ «Укрпошта» від 08.10.2025 №1.30.002.-36116-25 вручити вказане поштове відправлення не видалось можливим оскільки адресат за вказаною адресою не проживає. Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 09.10.2025 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, здійснивши перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13:30 год. 24.10.2025 у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області. Вказана ухвала була надіслана позивачу на електронну адресу, відповідачу разом хвалою про відкриття провадження у справі - за адресою його реєстрації: [ADDRESS] рекомендованим поштовим відправленням. Однак, на адресу суду 03.11.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача також здійснено шляхом публікації 13.10.2025 оголошення-повідомленя на офіційному веб-порталі судової влади України. Сторони у судові засідання, призначене на 24.10.2025, не з`явилися. Представник позивача подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відомостей про причини неявки відповідача до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача судове засідання у справі відкладено на 13:30 год. 07.11.2025, поновлено виклик учасників, зокрема, виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України. Сторони у судове засідання, призначене на 07.11.2025, не з`явилися. Відомостей про причини неявки відповідача до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Враховуючи наведене, судом 07.11.2025 через повторну неявку відповідача, що повідомлялася належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, постановлено розглядати цю справу з ухваленням заочного рішення в порядку\~статей 280-281 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 05.11.2021 відповідач звернувся до АТ «КБ «ГЛОБУС» із заявою-анкетою № 41526949 на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування АТ «КБ «ГЛОБУС», згідно з якою просив надати йому споживчий кредит на суму 40571,73 грн., з яких сума оплати товару 35779,22 грн., разова комісія банку 4293,51 грн., комісія за сервіс СМС-інформування 499 грн, строком на 24 місяці - з 05.11.2021 по 04.11.2023, з пільговим періодом 10 місяців - з 05.11.2021 по 05.09.2022, уклавши таким чином з позивачем кредитний договір. Як зазначено в цій заяві-анкеті, розмір процентної ставки 0,00001 % річних, реальна річна процентна ставка - 62,59 %, комісія за управління кредитом після пільгового періоду 2,90 % на місяць (а.с. 18-19). Згідно з графіком платежів та таблицею обчислення вартості кредиту, відповідач зобов`язався в рахунок погашення кредиту сплачувати банку щомісяця 2376,76 грн. Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена сума кредиту, строк кредитування, мета отримання, спосіб надання, процентна ставка за користування тощо. В паспорті вказана орієнтовна загальна вартість кредиту за весь час користування 57043,85 грн. (а.с 20). Згідно з наданими банком розрахунком, станом на 01.03.2025 заборгованість відповідача за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 05.11.2021 становить 29163,96 грн., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту на суму 16221,58 грн. та простроченої заборгованості по процентам (комісіям) на суму 12942,38 грн. (а.с. 35-41). V. Оцінка суду. Судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли між позивачем АТ «КБ «ГЛОБУС» та відповідачем [PERSON] складають відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. 1, ч. 3ст. 509\~ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1\~ст. 634 ЦК України\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055\~ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно\~зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1\~ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612\~ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 525\~ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Суд вважає, що позивач, надавши відповідачеві грошові кошти на споживчі цілі, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, будучи повідомленим про наслідки сплати процентів за користування кредитом та інші наслідки невиконання умов договору, належним чином не виконав свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.03.2025 у розмірі 29163,96 грн., яку суд вважає доведеною. Відтак, оскільки право позивача як кредитодавця на своєчасне отримання позичених сум на умовах і в строки, що обумовлені кредитним договором, який був підписаний позичальником, є порушеним, то суд приходить до висновку, що воно підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за цим договором в вищезазначеному розмірі. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. Поряд з цим, у поданому позові АТ «КБ «ГЛОБУС» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмір 7500 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви, серед іншого, долучено копії: договору №0010725 від 01.07.2025 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Рибитвою Олександром Анатолійовичем; акту №41526949 від 24.07.2025 прийому-передачі послуг за договором №0010725 від 01.07.2025 про надання професійної правничої (правової) допомоги; платіжної інструкції №6697 від 25.07.2025 про сплату позивачем адвокату Рибитві О.А. 7500 грн., згідно із якими вартість послуг адвоката складає: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими ним документами, узгодження правової позиції (1 година) 1500 грн., копіювання документів, складання позовної заяви та подання її до суду (4 години) 6000 грн. (а.с. 29-34). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, обсягом наданих адвокатських послуг (всього 5 годин), суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу у сумі 7500 грн. є завищеною. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та значенням справи для позивача. Таким чином із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн. Вказану суму суд вважає співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами). На підставі викладеного,

Outcome: approved