Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про заборони з нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилалася на те, що згідно договору довічного утримання він отримав у власність будинок по [ADDRESS] . При оформленні даного договору нотаріусом була накладена заборона № 40/96. 25.09.1998 позивач та матір здійснили обмін будинками. [INFO] його мати померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Він звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] , але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв`язку з тим що на вказане майно була накладена заборона. Обтяження у вигляді заборони нерухомого майна накладене на підставі договору довічного утримання. Нотаріусом було повідомлено, що дана заборона може бути знята тільки за рішенням суду. Провадження у справі відкрито 12.03.2025 суддею Бурхан С.М. 26.03.25 надійшов відзив на позовну заяву. 30.04.25 згідно розпорядження № 117 справа, на підставі повторного автоматичного розподілу, передана на розгляд судді Петрюк Т.М. Ухвалою від 25.07.2025 справа прийнята до свого провадження суддею Челюбєєвим Є.В. у зв`язку з відставкою судді [PERSON] 23.09.25 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що заявник отримав у власність житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання, укладеного з його дідусем. Після смерті діда заборона не була знята. Потім він помінявся будинками з матір`ю і на момент укладення договору міни не була знята заборона з будинку, накладена у зв`язку з договором довічного утримання. Після смерті матері, нотаріус відмовив позивачеві в отриманні свідоцтва про право на спадщину у через наявну заборону. Зняти заборону може лише власник майна, але позивач на сьогоднішній день не є власником цього майна. Інакше зняти заборону неможливо. Представник відповідача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду відзив, відповідно до якого надав пояснення, підтвердивши обставини, викладені позивачем в позовній заяві та просив розглядати справу без його участі. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про смерть [NUMBER] . Згідно договору міни 25.09.1998 [PERSON] та [PERSON] здійснили обмін будинками, а саме: позивачеві у власність дістався будинок по [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а [PERSON] перейшов у власність будинок по [ADDRESS] , який належав позивачеві на підставі Договору довічного утримання, посвідченого Верхньодніпровською держнотконторою 27.03.1996. Факт отримання [PERSON] права власності на будинок по [ADDRESS] на підставі договору міни також підтверджується довідкою КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 19.02.2025 року № 2/71, та довідкою про проходження реєстрації. Постановою нотаріуса від 05.03.2025 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, в зв`язку з тим що на вказане майно була накладена заборона за реєстраційним номером 3852483 від 09.10.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Обтяження у вигляді заборони нерухомого майна під реєстраційним номером 3852483 накладене Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою 09.10.2006 року на підставі договору довічного утримання, реєстр. № 2-643, 27.03.1996 року Верхньодніпровська ДНК, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 416372098 від 05.03.2025 року. У відзиві на позовну заяву представником відповідача надається роз`яснення у тому, що на житловий\~будинок за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~була накладена\~заборона відчуження\~на підставі\~договору довічного\~утримання,\~посвідченого Верхньодніпровською\~державною нотаріальною\~конторою 27.03.1996\~року за\~реєстровим №\~2-643,\~про що\~в паперовому\~вигляді в\~Реєстрі Верхньодніпровської\~державної нотаріальної\~контори для\~реєстрації заборон\~відчуження жилих\~будинків (частини\~будинків)\~та квартир\~в багатоквартирному\~будинку житлового-будівельного\~колективу індивідуальних\~забудовників,\~а також\~арештів (заборони),\~накладених на\~будинки судовими\~та слідчими\~органами на\~1996-1997\~рік є\~запис графа\~1\~«номер нотаріальної\~дії 40,\~графа 2\~Найменування банку,\~підприємства,\~організації,\~видавших позичку.\~Дата повідомлення.\~«Верхньодніпровська державна\~нотаріальна контора»,\~графа 4\~дата накладення\~заборони «27/03.96»,\~графа 5\~Прізвище ім`я\~по батькові\~особи,\~яка одержала\~позичку або\~яка заставила\~жилий будинок\~(частину\~будинку),\~квартиру.\~Прізвище,\~ім`я по\~батькові власника\~будинку (частини\~будинку),\~квартири,\~на які\~накладений арешт\~(заборона).\~Місцезнаходження будинку\~« [PERSON] [ADDRESS] ».\~Інформація про\~зняття заборони\~в паперовому\~реєстрі для\~реєстрації заборон\~за 1996\~рік відсутня. Після початку функціонування Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був внесений запис про реєстрацію заборони за № 3852483 на підставі вищезазначеного договору довічного утримання. На примірнику договору довічного утримання, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою 27.03.1996 року за реєстровим № 2-643, який зберігається у справах нотаріальної контори, відсутня відмітка про зняття заборони відчуження. Таким чином після смерті відчужувача за договором довічного утримання, набувач нерухомого майна повинен був звернутися до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії - зняття заборони відчуження. За приписами статей 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд доходить висновку, що оскільки позивач, який був набувачем за договором довічного утримання, своєчасно не зняв заборону відчуження, то на теперішній час відсутні правові підстави для подальшого існування такого обтяження. Продовження дії заборони є невиправданим втручанням у право позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, гарантоване Конституцією України та Протоколом № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. За таких обставин суд не вбачає підстав для збереження обтяження, а тому вимоги позивача підлягають судовому захисту в обраний ним спосіб - шляхом зняття заборони. На підставі викладеного, позовні вимоги про зняття заборони з житлового будинку підлягають задоволенню.

Outcome: approved