Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Мартищук Л.П. звернулася в суд із позовом до держави Україна в особі відповідачів Тернопільської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури й просила суд стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 коп. гривень компенсації на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. В обґрунтування позову загалом зазначено, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного перебування під слідством та судом, незаконним засудженням, перебуванням під домашнім арештом, необхідності явки на допити та у судові засідання, надмірну тривалість судового розгляду, необхідність звернення за правовою допомогою, позивачка зазначала моральних страждань. Також, окрім негативних емоційних переживань вимушеного звільнення з роботи, позивачка понесла і репутаційні втрати, як педагог й була позбавлена можливості знайти нову роботу, яка б відповідала її кваліфікації. Негативних репутаційних та емоційних наслідків незаконного перебування позивачки під слідством і судом також зазнали і її близькі родичі, - мама й діти. Вважає, що такі її втрати, є моральною шкодою, для відшкодування якої достатнім є 1 000 000 (один мільйон), 00 грн. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Мартищук Л.П. позов підтримала з мотивів, наведених у ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача Тернопільської обласної прокуратури - прокурор Харук Р.Б. у засіданні суду позову не визнав з підстав, наведених у відзиві на позов; просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Так, не заперечуючи фактів незаконного перебування під слідством та судом, незаконного засудження; сторона відповідача загалом не визнала і заперечила імперативний обов`язок держави виплати виправданій особі грошового відшкодування моральної шкоди. Як вважає відповідач, закон надає такій особі лише право ставити вимогу про відшкодування шкоди у випадку доведення у встановленому законодавством порядку факту її спричинення та обґрунтування розміру такого відшкодування. Як вважає відповідач, позивачка повинна довести, а суд встановити не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою; також вважає необґрунтованою заявлену позивакою до відшкодування суму моральної шкоди. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, подав заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника ГУНП. Відзив на позов та доводи, викладені у ньому підтримав у повному обсязі. Загалом заперечення проти позову полягають у тому, що позивачка не надала доказів того, що посадовими особами СУ ГУНП вТернопільській області вчинено будь-які протиправні дії стосовно неї під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №4201721000000076. Вважає, що позивачка звернулася із цим позовом до суду передчасно, оскільки не дотрималася визначеного законом механізму відшкодування шкоди, відповідно до якого орган досудового розслідування при зверненні громадянина із відповідною заявою в місячний строк повинен винести постанову із зазначенням розміру шкоди, яку у разі незгоди громадянина він може оскаржити в судовому порядку. Також вважає, що сам факт наявності виправдувального вироку не є доказом заподіяння позивачці моральної шкоди та беззаперечною підставою для її відшкодування. На дані правовідносини жодним чином не розповсюджується презумпція моральної шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та чіткого розрахунку суми відшкодування. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди, її розрахунок та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. (Постанова Верховного Суду від 30.01.2019 по справі № 199/1478/17). Вважає, що позивачка не надала переконливих доказів на підтвердження згаданих обставин. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги позивачки є підставними і підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено наступні обставини. Як вбачається із ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/7086/17-к від 07 червня 2017 року, позивачці [PERSON] 06 червня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. Цією ж ухвалою до позивачки застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії ухвали визначено до 05 серпня 2017 року (а.с.128-129, том 1, справа №593/903/17). Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/7086/17-к від 07 червня 2017 року позивачку [PERSON] відсторонено від займаної посади доцента кафедри екології охорони навколишнього середовища та збалансованого природокористування відокремленого підрозділу НУБіП України «Бережанський агротехнічний інститут», строк дії ухвали встановлено до 07 липня 2017 року включно. Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2019 року у справі №1-кп/593/62/2019 позивачку [PERSON] визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.369-2 КК України та виправдано за відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (а.с. 81-89, том 2, справа №593/903/17). Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2019 року залишено без змін (а.с.212-217, том 2, справа №593/903/17). Таке рішення суду має законну силу. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, \~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При вирішенні питання обрунтованості заявлених вимог суд керується таким міркуванням. Положеннями частин першої, другої, сьомої\~статті 1176 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 3 цього Закону\~у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави закріплено також у\~статті 56 Конституції України. Так,\~статтею 56 Конституції України\~передбачено, що держава закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Відповідно до п. 2, 4 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а також у приниженні честі та гідності фізичної особи. За\~п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до\~ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно із ст.8\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» з 1 січня 2025 року розмір мінімальної заробітної плати становить 8000,00 гривень, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду. Виходячи з терміну перебування позивачки під слідством та судом, - з 06 червня 2017 року до 16 листопада 2021 року, що становить 53 місяці та 10 днів, розмір моральної шкоди в гарантованому розмірі становитиме 8000,00 грн. * 53 міс. + 8000/30 * 10 = 426 667,00 грн., що відповідатиме принципам розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, стороною позивача не наведено відомостей про завдання моральних страждань на виключному та надзвичайному рівні, за існування якого є необхідним відшкодування моральної шкоди в іншому, більш значному обсязі, як просить позивачка. За таких обставин, суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial