Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

01.03.2024 року до Київського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з пред`явлення данного позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти за минулий час, а саме з 01.03.2014 по 01.03.2024 року на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 116116,64 грн. Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Літвінової І.А. Ухвалою Київського районного судді м.Одеси від 05.03.2024 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін. 09.07.2024 року Київським районним судом м.Одеси було винесено заочне рішення, згідно якого позов [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави. В іншій частині позову - відмовлено./а.с.33/ 04.03.2025 року до Київського районного суду м.Одеси звернувся адвокат Глазов О.О. в інтересах відповідача [PERSON] з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 09.07.2024 року./а.с.43/ Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.03.2025 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Глазова О.О. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 09.07.2024 року у цивільній справі № 947/7488/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 09.07.2024 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - скасовано та призначено справу до розгляду./а.с.80/ 19.05.2025 року від представника позивача адвоката Монастирна І.О. в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України надійшла заява про зменшення позовних вимог, зокрема про стягнення аліментів, без вимоги про стягнення аліментів за минулий час. 19.05.2025 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Глазов О.О. звернувся до суду із клопотанням про об`єднання цивільних справ №947/7488/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та цивільної справи №947/8451/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) про оспорювання батьківства, в одне провадження. Клопотання обґрунтовано тим, що від результату вирішення справи про оспорювання батьківства, залежить результат вирішення справи про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку із тим, що буде встановлено чи є [PERSON] батьком відповідної дитини та чи має він у зв`язку із цим обов`язок щодо сплати аліментів. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.05.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Глазова О.О. про об`єднання справ в одне провадження - задоволено./а.с.98/ Об`єднано цивільну справу № 947/7488/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та цивільну справу № 947/8451/25 за позовом[PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) про оспорювання батьківства в одне провадження, присвоївши загальний номер - 947/7488/24./а.с.156/ 05.03.2025 року до Київського районного суду м.Одеси від представника [PERSON] адвоката Глазова О.О. надійшло клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (65082, м.Одеса, пров.Валіховський,4). Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.06.2025 року клопотання [PERSON] адвоката Глазова О.О. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та за позовом[PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м.Одеса) про оспорювання батьківства було задоволено. Призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи являється [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ?/а.с.167/ 16.09.2025 року від Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов висновок експерта № 818, яким зазначено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого гр. [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999% таким чином, батьківство практично доведено./а.с.176/ Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128,131 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, в її інтересах через канцелярію суду адвокат Монастирна І.О. надала заяву, якою позовні вимоги про стягнення аліментів просила задовольнити у повному обсязі, у задоволенні вимог про оспорення батьківства відмовити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, в його інтересах до канцелярії суду адвокат Глазов О.О. подав письмове клопотання, яким просив зменшити розмір позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь дитини аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане клопотання мотивовано тим, що окрім неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідач працює шкільним вчителем фізкультури та його заробітна плата складає 8300 грн., про що надано відповідні документи - свідоцтва про народження дітей та довідка з місця роботи № 127 від 22.10.2025 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надали заяву, якою просили розглянути справу за їх відсутності, та залишили вирішення справи на розсуд суду. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутністю сторін, належним чином повідомлених. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1753. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1630 від 23.02.2012 року, але на підставі висновку Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса від 15.05.2012 року, до актового запису про народження № 1630 було внесено зміни, а саме змінено ім`я дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », а у подальшому змінено прізвище дитини « [PERSON] » та матері на « [PERSON] »./а.с.19/ Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 23.04.2013 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] /а.с.17/ Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.02.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ./а.с.15/ Із позову вбачається, що з моменту розірвання шлюбу відповідач аліменти не сплачує, грошових коштів на утримання дитини не надає, протягом десяти років дитина знаходиться на вихованні та утриманні матері, тому змушена була звернутись з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі частині з усіх видів його заробітку/доходу щомісячно на утримання дитини. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач [PERSON] , будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний брати участь в його вихованні та утриманні до досягнення ним повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; розмір доходів відповідача, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Тому, розмір аліментів на дитину має узгоджуватись із вказаними сумами. При визначенні розміру аліментів на дитину, суд приймає до уваги наступні факти - відповідач є працездатною особою, працевлаштований, зокрема працює вчителем фізкультури в Приватному закладі «Одеський приватний ліцей «Ніка-М» з 01.09.2023 року та має заробітну плату в розмірі 8300 грн., є батьком трьох неповнолітніх дітей - син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частини підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1598 грн. (50% від 3196 грн.) При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 01.03.2025 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн.20 коп. Що стосується позовних вимог про оспорювання батьківства шляхом виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, суд зазначає наступне. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Згідно ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини) Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для встановлення чи оспорювання батьківства проводиться експертиза ДНК. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.06.2025 року клопотання [PERSON] адвоката Глазова О.О. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи було задоволено. Призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи являється [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ? 16.09.2025 року від Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов висновок експерта № 818, яким зазначено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого гр. [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999%. Таким чином, батьківство практично доведено. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки наявність кровного споріднення між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] /Мурчіним/ Матвієм підтверджується висновком експерта № 818 від 16.09.2025 року. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: partial