Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в суд з позовом до\~ [PERSON] \~про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В позовній заяві вказав, що з відповідачем перебував у шлюбі, який було розірвано рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області\~від 23 січня\~2025\~року. За час спільного проживання подружжям на підставі договору купівлі продажу від 24.01.2022\~було набуте нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Дане майно зареєстровано на [PERSON] .. У [PERSON] виникла необхідність звернутися в суд за захистом свого права на майно, придбане у шлюбі, тому просить визнати майно, придбане на ім`я [PERSON] \~під час перебування у шлюбі, спільною сумісною власністю та здійснити поділ спільного майна подружжя; визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на одну другу частину квартири [ADDRESS] . Здійснити розподіл судових витрат. Відповідачем\~ [PERSON] та її представником адвокатом Земброю Є.Й. було подано відзив на позов, згідно якого в позові просить відмовити.\~Звертає увагу, що відповідачем не оспорюється факт належності спірної квартири на праві спільної сумісної власності, [PERSON] , та Позивачу, [PERSON] . При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя. В обґрунтування необхідності відходу від засади рівності часток подружжя зазначає, що участь Позивача у вихованні дітей обмежена аліментами у сумі по\~2000\~гривень, однак, основні обов`язки щодо виховання, забезпечення утримання, лікування та фізичного і духовного розвитку дітей повністю виконує відповідач. Зазначає, що витрати на утримання дітей значно перевищують розмір сплачених так би мовити аліментів. Разом з тим, неповнолітній син, [PERSON] , з 2-річного віку є інвалідом дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , а також поступив до Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя на денну форму навчання за контрактом. Звертає увагу, що спірна квартира фактично використовується лише відповідачем та дітьми, що підтверджується довідкою від 07 серпня\~2025\~року, з якої вбачається, що я, [PERSON] , з\~2022 року і по даний час проживаю у спірній квартирі разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Вказує, що Позивач не виконує свого обов`язку з утримання своєї частки у спільному майні, а саме не сплачує комунальні послуги за утримання квартири, не проводив ремонту тощо. Вважають вимоги позивача такими що не підлягають задоволеню. В\~судовому засіданні представник позивача адвокат Кушка О.М. позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] \~\~ адвокат Зембра Є.Й.\~позов визнають частково.\~Просять визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спірної квартири, а за відповідачем 2/3 її частини. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 03 листопада\~2025\~року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Вислухавши представника позивача адвоката Кушку О.М., представника відповідача адвоката Зембру Є.Й., дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області №601/2019/24 від 23 січня 2025 року було розірвано. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання подружжям на підставі договору купівлі продажу від 24.01.2022 було набуте нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Дане майно зареєстровано за\~ [PERSON] .. Частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України трактує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~статті 60 СК України\~визначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша\~\~статті 61 ЦК України). Тлумачення змісту\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною першою\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня\~2017\~року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня\~2020\~року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідно до частин 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що сторона відповідача просить відступити від засад рівності часток подружжя, то тягар доказування обставин, необхідних для спростування позовних вимог, покладається на ту особу, яка їх спростовує. Суду відповідачем не надано належних та допустимих доказів тих обставин, які мають істотні значення, зазначені у ст. 70 СК України, а саме, що позивачка\~ухиляється від участі в утриманні дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Також суду не надано доказів того, що розмір аліментів, які одержує відповідач, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Відповідач на підтвердження своїх заперечень надала наступні письмові докази: довідка ОСББ «Сонячне-Кременець» від 07.08.2025 про те, що громадянка [PERSON] фактично проживає з\~2022\~року по даний час за адресою [ADDRESS] і з нею проживають її сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживав по грудень\~2023\~року включно; посвідчення серії\~ [NUMBER] . Суд вважає, що\~обставини, що мають істотне значення, які вказані у статті 70 СК України, які б дали можливість відступити від рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між колишнім подружжям шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири. Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесеними.

Outcome: approved