Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами №014/0246/82/91889002 від 10 жовтня 2019 року, №014-RO-82-40612810 від 11 грудня 2019 року в розмірі 347186,18 грн, судовий збір у розмірі 4166,23 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 жовтня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено заяву (договір) №014/0246/82/91889002, відповідно до умов якої кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у кредит, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.10.2023 року та сплатити проценти за користування кредитним коштами в розмірі 35,3%. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. 11 грудня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Договір № 014-RO-82-40612810, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» надав позичальнику грошові кошти у сумі 50000 грн, строк кредиту - 48 місяців з 11 грудня 2019 року по 11 грудня 2023 року. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання. Відповідач не виконав свого зобов`язання та припинив повертати наданий йому кредит в строк. 30 листопада 2021 року було АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договорами №014/0246/82/91889002 та № 014-RO-82-40612810. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договорами №014/0246/82/91889002 та № 014-RO-82-40612810. Відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами порушені. Станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача за договорами №014/0246/82/91889002 та № 014-RO-82-40612810 становить 347186,18 грн, з яких: - 121495,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 116894,09 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 108796,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 березня 2025 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, однак в позовній заяві просить справу розглянути без її участі, вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/0246/82/91889002, відповідно до умов якої кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у кредит у сумі 52029,14 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.10.2023 року та сплатити проценти за користування кредитним коштами в розмірі 35,3%. 11 грудня 2019 року АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] уклали Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-40612810, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» надав позичальнику грошові кошти у сумі 50000 грн, строк кредиту - 48 місяців з 11 грудня 2019 року по 11 грудня 2023 року. АТ «Райффайзен Банк» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитними договорами, надавши позичальнику кредитні кошти. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договорами №014/0246/82/91889002 та № 014-RO-82-40612810. Зазначене підтверджується реєстром боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-47 від 30 листопада 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором №014/0246/82/91889002 та № 014-RO-82-40612810. Зазначене підтверджується реєстром боржників до договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Загальна заборгованість відповідача за договором №014/0246/82/91889002 від 10 жовтня 2019 року становить 135780,12 грн, з яких 56986,96 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 43575,69 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги, 35217,47 грн заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості; Загальна заборгованість відповідача за договором № 014-RO-82-40612810 від 11 грудня 2019 року становить 211406,06 грн, з яких: 64508,53 - заборгованість за тілом кредиту; 73318,40 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 73579,13 грн - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі №756/6038/20, незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає (стаття 1077 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №2-2035/11 (провадження №61-2449св18) викладено висновок, згідно якого тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно положень статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані договори відповідачем в установленому порядку не оспорені, отже, зобов`язання, що виникли за такими договорами підлягають виконанню. Доказів щодо неотримання відповідачем коштів, непроведення ним операцій по спірному картковому рахунку останнім не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. З урахуванням викладеного суд вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №014/0246/82/91889002 від 10 жовтня 2019 року у розмірі 135780,12 грн, з яких 56986,96 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 43575,69 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги, 35217,47 грн заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості; та заборгованість за договором № 014-RO-82-40612810 від 11 грудня 2019 року в сумі 211406,06 грн, з яких: 64508,53 - заборгованість за тілом кредиту; 73318,40 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 73579,13 грн - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2024 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. був укладений Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги. На виконання Договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року адвокат виконав, а позивач прийняв та сплатив юридичні послуги: надання усної консультації з вивчення документів (2 години - 4000 грн), надання письмової консультації з вивчення документів (1 години - 3000 грн), складання позовної заяви про стягання боргу для подачі до суду (6 годин - 18000 грн). Згідно витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року, наданого позивачем вбачається, що вартість послуг адвоката становить 25000 грн, які відповідно до умов договору було сплачено АО «Лігал Ассістанс». Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст.1 Закону України « Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням цього та наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про їх співмірність предмету позову та виконаному обсягу робіт адвокатом, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 28028 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат (судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн, а також 25000 грн витрат на правову допомогу).

Outcome: approved