Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

ТОВ "Глобал\~Спліт"\~(далі\~-\~позивач)\~звернулося до\~Чорнобаївського районного\~суду Черкаської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] \~(далі\~-\~відповідач)\~про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 07 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем укладено кредитний договір. Надалі АТ «Креді Агріколь Банк» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на підставі договору про відступлення прав вимог. У зв`язку з тим, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тобто не погасила існуючу заборгованість, позивач змушений звернутися до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35875,57 гривень, а також стягнення судових витрат. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2025 року здйснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштове відправлення з копією ухвали суду, що надсилалося на адресу її реєстрації, повернулося без вручення. Також відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибула. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 2/4224520 (а.с. 8-9) шляхом заповнення та підписання Заяви-анкети № 01042014-07022022-001 від 07 лютого 2022 року та підписанням самого договору із додатками до нього, згідно яких відповідач отримала кредит в сумі 20000,00 грн строком на 60 місяців - з 07 лютого 2022 року по 06 лютого 2027 року включно (п. 1.1 Кредитного договору), згідно умов якого позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 36,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 1.80 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору (п. 1.4 Кредитного договору). Також, відповідачем були підписані додатки до Кредитного договору, зокрема Паспорт споживчого кредиту (а.с. 14-15), Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, які містять істотні умови такого договору (16-17). Як вбачається із наданої суду виписки по банківському рахунку, позивач виконав свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у кредит. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 4-2023 про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором № 2/4224520 від 07 лютого 2022 року (а.с. 39-42). 29 серпня 2023 року передача права вимоги за Кредитним договором № 2/4224520 від 07 лютого 2022 року відбулася до ТОВ «Глобал Спліт» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. Цього ж дня, 29 серпня 2023 року [PERSON] було направлено повідомлення про те, що відбулося відступлення прав вимоги за Договором № 4-2023 від 29 серпня 2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», а також з вимогою про необхідність перерахувати кошти в сумі 35875,57 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, заборгованість останньої перед позивачем за Кредитним договором № 2/4224520 від 07 лютого 2022 року становить 35875,57 грн, яка складається із: 18609,27 грн - простроченої заборгованості за основним боргом; 10066,30 грн - простроченої заборгованості за відсотками; 7200,00 грн - простроченої заборгованості за комісією. Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за умовами кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050\~ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Судом встановлено, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не повернула позивачу грошові кошти та проценти за користування грошовими коштами, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Щодо стягнення заборгованості за нараховану комісію в сумі 7200,00 грн суд зазначає наступне. Згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з п. 1.4.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,80% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Отже, сторони визначили надання інформаційно-консультаційних послуг, тобто надання споживачу інформації без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. За правовим висновком ВП ВС у справі №496/3134/19 (п.31.33,32.2-32.8 постанови) комісія за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем є нікчемною, адже відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» має надаватись безкоштовно. За змістом п. 1.4.2. кредитного договору супутні послуги з обслуговування кредитної заборгованості полягають у виконанні функцій банком, які пов`язані із необхідними операціями (діями) щодо кредиту, тому плата за такі послуги суперечить принципам споживчого кредитування. За таких обставин суд вважає, що пунктом 1.4.2. кредитного договору фактично встановлено плату за надання позичальнику інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої визначена Законом. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченою комісію задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28675,57 грн, що складається з: 18609,27 грн - простроченої заборгованості за основним боргом; 10066,30 грн - простроченої заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 28675,57 гривень, що становить 79,93% (28675,57 / 35875,57 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1936,22 гривень (2422,40 / 100 х 79,93). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial