Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

ТзОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 6 травня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №4743742, відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит в сумі 7000грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками за користування терміном на 15 днів у строк до 21.05.2023р. ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у додатку до Договору Позики та Розрахунку заборгованості; надалі на підставі Договору факторингу від 27.10.2023р. укладеного між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», яке перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс», останній набув право вимоги заборгованості за вказаним Договором позики; враховуючи порушення зобов`язання за Договором позики №4743742 [PERSON] має заборгованість в сумі 26371,45грн, з яких 7000грн заборгованість за основною сумою боргу та 19371,45грн заборгованість за відсотками. Відтак просять стягнути із відповідача вказану суму та понесені судові витрати. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 6 травня 2023 року між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №4743742, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 7000грн терміном на 15 днів строком до 21.05.2023р. із базовою процентною ставкою 2,5%, а він у свою чергу зобов`язувався повернути кошти із відсотками за користування. Із Додатку №1 до Договору позики №4743742, вбачається, що чиста сума кредиту за розрахунковий період з 06.05.2023р. по 21.05.2023р. становить 8181,25грн, з яких 7000грн сума кредиту за договором та 1181,25грн проценти за користування кредитом. Згідно Договору факторингу №01.02-64/23 від 27 жовтня 2023 року ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги заборгованості за вищевказаним Договором позики. Відтак із Витягу з реєстру боржників від до Договору факторингу№01.02-64/23 від 27 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] заборгував позивачу за Договором Позики №№4743742 26371,45грн, з яких 7000грн - заборгованість за основним боргом та 19371,45грн - заборгованість за відсотками. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Разом з тим, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6) частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Приписи частин другої та третьої статті\~6\~і статті\~627 ЦК України\~визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року в справі №910/12876/19 (пункти 7.6-7.10). Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 5 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Отже, право кредитора (як первісних так і нового) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, розмір заборгованості за Договором позики №4743742 становить в сумі 8181,25грн, з яких 7000грн сума кредиту за договором та 1181,25грн проценти за користування кредитом, оскільки такі нараховані в межах строку кредитування, відтак з відповідача слід стягнути таку суму боргу. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] підлягають задоволенню частково в сумі 8181,25грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Свеа Фінанс» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422грн 40коп, що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №178 від 08.07.2025р . Оскільки позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 750,94грн (8181,25 х 100% : 26371,45= 31%; 2422,4 грн. х 31% = 750,94).

Outcome: partial