Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

02.10.2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 06.04.2024 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, спільного сімейного життя не підтримують, а тому подальше збереження шлюбу вважає неможливим та просить шлюб розірвати. Крім того позивач зазначає, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, постійного доходу не має. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини належним чином. Відомо, що відповідач отримує щомісячний дохід близько 29000 грн., що дозволяє йому матеріально забезпечувати її та дитину. З вказаних підстав просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її утримання, як матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.10.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14-15). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Ісмайлова А.В. подала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, наполягають на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Частиною ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, про що подав до суду окрему письмову заяву про визнання позову, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає наявність законних підстав для визнання відповідачем позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 06.04.2024 року Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.04.2024 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.09.2024 року (а.с.6). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Нині шлюб має формальний характер, збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, оскільки шлюбні відносини припинені, тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та в силу ст.180 СК України зобов`язаний утримувати доньку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі. При цьому, судом відзначається, що розмір аліментів на утримання дитини визначений судом є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом, який регулює сімейні відносини, повинен сплачувати дитині, який не призведе до порушення її прав та інтересів. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що відповідач працездатний за віком та за станом здоров`я, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), визнав позов та його визнання прийняте судом, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утриманняу розмірі визначеному позивачем. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд задовольняє вимогу про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду, а також 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь позивача в частині вимог про розірвання шлюбу, сплачені останньою при зверненні до суду.

Outcome: approved