Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Адвокат Кузьменко Є.В., в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні. Свою заяву обґрунтовує тим, що 02 липня 1999 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблено запис № 282 в книзі реєстрації актів про одруження. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) помер [INFO] . На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] увесь період свого шлюбу, вели спільний побут, виховували спільних дітей, після смерті чоловіка повторної реєстрації шлюбу не було. [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] перебувала на його утриманні оскільки займалась вихованням спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Утримання полягало у систематичній допомозі у виді грошових коштів, продуктів чи речей, сплаті комунальних послуг, тощо з боку померлого [PERSON] . Померлий [PERSON] виконував обов`язок щодо утримання дружини оскільки розмір його доходів був значно вищім за розмір доходів [PERSON] . Доходи померлого [PERSON] були основним і постійним джерелом засобів до існування для [PERSON] ,оскільки вона тривалий час не мала змоги працювати повний робочій день через хворобу сина [PERSON] , який є інвалідом 3 групи з дитинства. Після призначення заявниці пенсії за віком, вона 10 липня 2025 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Рішенням № 0840050021272 від 17.07.2025 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області [PERSON] було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки нею не надано документу, що засвідчує реєстрацію місця проживання разом із годувальником та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника. Просить встановити юридичний факт перебування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на утриманні її чоловіка [PERSON] ( [NUMBER] ) до 12 червня 2018 року. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 08.09.2025 року відкрито провадження по справі. Представник заявника, адвокат Кузьменко Є.В. у судовому засіданні на задоволенні заяви наполягала. Представник, Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить розглянути справу за наявними матеріалами в межах чинного законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, свідка, приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України) Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України) не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником (статті 456, 457, 461 ЦК). Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 та від 11 вересня 2024 року № 335/4669/23 . Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 2 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, отриманих під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Аналіз зазначених норм статей дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають право на отримання пенсії за їх вибором: за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника (за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника). Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документом, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Порядком № 22-1 передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. [PERSON] є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 23.04.2025 року, серії [NUMBER] . Після призначення заявниці пенсії за віком, вона 10 липня 2025 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Рішенням № 0840050021272 від 17.07.2025 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області [PERSON] було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки нею не надано документу, що засвідчує реєстрацію місця проживання разом із годувальником Судом встановлено, що 02 липня 1999 р. між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб, актовий запис № 282, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації Запорізької міськради. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 3806 від 15.06.2018 р., зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] увесь період свого шлюбу, вели спільний побут, виховували спільних дітей, після смерті чоловіка повторної реєстрації шлюбу не було. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», де зазначено, що [PERSON] , 1965 року народження, фактично проживала за вказаною адресою разом з своїм чоловіком гр. [PERSON] , 1941 року народження з червня 2003 року по [INFO] (день смерті чоловіка) та вела з ним спільне господарство. Також, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] до 2018 року підтверджується письмовими поясненнями сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, допитана у судовому засіданні сусідка, [PERSON] , підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] до 2018 року. Отже, судом встановлено, що дійсно [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] до 2018 року проживали за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, [PERSON] посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , проживала з ним спільно, а також на те, що пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для існування, оскільки доходи померлого чоловіка значно перевищували по сумі доходи заявниці. [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] перебувала на його утриманні оскільки займалась вихованням спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Доходи померлого [PERSON] були основним і постійним джерелом засобів до існування для [PERSON] оскільки вона тривалий час не мала змоги працювати повний робочій день через хворобу сина [PERSON] , який є інвалідом 3 групи з дитинства, що підтверджується посвідченням [NUMBER] , [NUMBER] та довідкою 12ААГ № 461958. Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка необхідно для можливості переходу з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника). Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON] надала належні та допустимі докази, які б підтверджують факт її перебування на утриманні померлого [PERSON] , одержання від нього допомоги, яка була для заявника постійним і основним джерелом засобів до її існування. Отже, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні. На підставі наведеного та

Outcome: approved