Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У серпні 2025 року представник позивача Макарова Л. В. звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №\~17325-10/2023 у розмірі 17\~900,00\~грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» (далі ТОВ «Аванс кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір № 17325-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на мобільний номер відповідачки. ТОВ\~«Аванс кредит» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідний кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у неї утворилася прострочена заборгованість. 21.03.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до якого ТОВ\~«Аванс кредит» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ\~«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21.03.2024 до договору факторингу № 21032024 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 17\~900,00 грн, із яких: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13\~900,00 грн заборгованість за процентами. Усупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснила жодних платежів для погашення боргу. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21\~серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 08 жовтня 2025 року 09-30 год. У подальшому судове засідання відкладено на 11 листопада 2025 року 11-00 год., у зв`язку з неявкою відповідачки. Представник позивача Макарова Л. В. у поданій до суду заяві просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштової кореспонденції. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідачка не подавала до суду. З урахуванням положень ст.\~128,\~223,\~280 ЦПК України\~суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 13.10.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 17325-10/2023, який підписано останньою шляхом використання одноразового ідентифікатора електронного підпису W2264 (а. с. 5-10). Відповідно до умов кредитного договору товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів, дата погашення кредиту 06.10.2024. Згідно з п. 1.4 кредитного договору за користування кредитом товариство нараховує проценти, що є платою за користування кредитом, тип процентної ставки фіксована 2,50 % у день та застосовується в межах строку кредиту. У п. 1.6 кредитного договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі в національній валюті на рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № 5167-80хх-хххх-3141 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами. Товариство перерахувало кредитні кошти на рахунок відповідачки через платіжний сервіс iPay.ua, що підтверджується довідкою від 19.02.2025 за вих. №\~3466_250219162706 (а. с. 15). 21.03.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до якого ТОВ «Аванс кредит» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги (а. с. 19-23). Згідно з платіжною інструкцією № 21039 від 22.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «Аванс кредит» 6\~071\~722,77 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 21032024 від 21.03.2024 (а. с. 26). Відповідно до копії реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 21032024 від 21.03.2024, ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 17325-10/2023 в розмірі 17\~900,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13\~900,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 25). Згідно з наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунком станом на 29.04.2024 (на день відступлення права вимоги) загальний залишок заборгованості за кредитним договором № 17325-10/2023 становить 17\~900,00 грн, із яких: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13\~900,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 16, 17). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.\~3\~ст.\~215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» установлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У силу ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~ моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за цим договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Укладаючи вищевказаний кредитний договір, відповідачка погодилась з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами. Унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у загальному розмірі 17 900,00 грн, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідного договору факторингу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved