Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідачка), у якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 101835-КС-012 про надання кредиту від 26 березня 2023 року в розмірі 21 709,06 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту - 5 000,00 грн; суми прострочених платежів за процентами - 15 959,06 грн; суми прострочених платежів за комісією - 750,00 грн, а також судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 101835-КС-012. ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання за договором кредиту та надало позичальниці грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн шляхом перерахування їх на банківську картку позичальниці № [NUMBER] . Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 15 травня 2025 року в неї утворилася заборгованість у розмірі 21 709,06 грн. Ухвалою від 05 червня 2025 року суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи [а.с. 109-110]. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика». У судовому засіданні відповідачка повідомила, що дійсно зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів для особистих (побутових) потреб. Разом із тим зазначила, що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем не мала можливості повернути кредитні кошти у строк, визначений договором. Визнала наявність заборгованості у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній письмові докази в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідачки, суд дійшов такого висновку. 26 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 101835-КС-012 про надання кредиту [а.с. 26-34]. Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-8861. Згідно з п. 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (надалі - Правила). Пунктами 2.3 - 2.11 кредитного договору визначено: строк, на який надається кредит - 24 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14462815, фіксована; загальний розмір наданого кредиту - 5 000,00 грн; комісія за надання Кредиту - 750,00 грн; строк дії договору до 10 вересня 2023; дата повернення кредиту - 10 вересня 2023 року. Відповідно до п. 3.2.2 договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Згідно з п. 7.12 кредитного договору спосіб перерахування позичальнику кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору. Перерахування на банківську картку відповідачки грошових коштів у сумі 5 000,00 грн підтверджується листом ТОВ «ПрофітГІД» щодо здійснення переказу коштів, що також не заперечувалося відповідачкою під час судового засідання. Відповідно до розрахунку, відповідачка має заборгованість за договором про надання кредиту № 101835-КС-012 в розмірі 21 709,06 грн, з яких сума прострочених платежів за тілом кредиту - 5 000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами - 15 959,06 грн, нарахованої комісії - 750,00 грн [а.с. 11-19]. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У цій справі судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачці кредит у сумі 5 000,00 грн. Натомість, відповідачка не виконала належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за надання кредиту. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 21 709,06 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved