Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

До суду 10.02.2025 звернувся позивач з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», зменшивши розмір позовних вимог заявою від 05.05.2025 просить суд: - стягнути з Швидкогроші (ТОВ «Споживчий центр») на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану через неправдиву інформацію в кредитній історії у розмірі 10 000 грн; - стягнути з Швидкогроші (ТОВ «Споживчий центр») на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.11.2024 [PERSON] стало відомо з повідомлення від Приват Банку, що йому зменшено кредитний ліміт тому, шо нібито є заборгованість по кредиту в іншій банківській установі. Позивач з`ясував, що в нього існує борг в компанії ШвидкоГроші, однак позивач не отримував грошові кошти, не звертався до фінансових установ мікрозаймів, не оформлював жодних договорів. Позивач звернуся до відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення злочину про що внесені дані до ЄРДР №12024163520000634 від 30.11.2024.Доки слідство триває заборгованість позивача підвищується, а позивачу не надають кредиту у інших банках, що порушує його права. Скориставшись даними позивача невідома особа замість нього уклала кредит з ТОВ «Споживчий центр». У відповідача відсутні докази того, що саме позивач використав ідентифікатор, відсутні докази реєстрації позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі. За відсутності волі позивача на укладення договору, його слід визнати недійсним. Діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що відповідачем допущено грубу недбалість, що тепер перешкоджає позивачу отримати кредит для придбання власного житла. Позивач вже міг інакше розпланувати своє життя, однак повинен звертатися до друзів, родичів, щоб все ж таки отримати кредит, але в меншому розмірі та з більшими відсотками. В кредитній історії позивача, що зберігається в Українському бюро кредитних історій вказано неправдиві відомості щодо існування заборгованості за кредитом. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.02.2025 заяву [PERSON] про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, а позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 03.03.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.04.2025. До суду 03.04.2025 надійшов відзив ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Шкапенко Є.В., згідно якого просить закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору, а у разі відмови у закритті провадження, то відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що кредитний договір укладено відповідно до норм чинного законодавства, у справі відсутні докази його укладення іншою особою, однак задля закриття провадження у справі відповідачем прийнято рішення про списання заборгованості, тому відсутній предмет спору. До укладення договору проведено верифікацію та ідентифікацію позивача. Не було порушено порядок укладення електронного кредитного договору та його підписання, оскільки кредитний договір №25.06.2004-100000686 від 25.06.2024 підписаний одноразовим ідентифікатором Е969, направленим [PERSON] 25.06.2024 на номер телефону [NUMBER] . Грошові кошти були перераховані на карту [NUMBER] , яку було додано в особистому кабінеті після ідентифікації та верифікації. Позовна вимога про недійсність договору задоволенню не підлягає, адже позивач стверджує, що не підписував договір, що свідчить про нікчемність договору. Відповідач вказує, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, який не вжив необхідних заходів безпеки для захисту своїх даних та фінансового номеру, також не надав доказів укладення договору не ним. Доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, її розміру надано не було. Вимога про зобов`язання Українське бюро кредитних історій видалити неправдиву інформацію про заборгованість за кредитним договором є неналежним способом захисту, адже УБКІ не є стороною у справі, дії відповідача були цілком правомірні. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду, розгляд справи у підготовчому засіданні 03.04.2025 відкладено на 28.04.2025. У підготовчому засіданні 28.04.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , оголошено перерву до 08.05.2025 з метою надання часу для подання відповіді на відзив. До суду 05.05.2025 надійшла заява представника позивача [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог. Також 05.05.2025 представник позивача подала до суду відповідь на заперечення, яка фактично є відповіддю на відзив у якій вказує, що номер телефону [NUMBER] ніколи не належав [PERSON] , тому доводи про проходження ідентифікації та верифікації є неправдивими. Відповідачем визнано, що позивач не укладав із відповідачем жодного кредитного договору, однак ТОВ «Українське бюро кредитних історій» були передані неправдиві відомості про наявність кредитної заборгованості, що спричинило негативні наслідки для [PERSON] 05.05.2025 представник ТОВ «Українське бюро кредитних історій» Наконечна А.В. подала до суду відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив, який фактично є поясненнями третьої особи, адже ТОВ «Українське бюро кредитних історій» є третьою особою, мотивовано тим, що позивачем не доказано, що борг брав не він, а відкриття кримінальної справи без вироку суду не підтверджує факт вчинення злочину. АТ КБ «Приват Банк» вніс до бази даних бюро кредитних історій інформацію про наявність боргів у позивача. Немає підстав для вилучення інформації, адже на момент розгляду справи не було встановлено та визнано факт відсутності кредитного договору, договір не визнаний недійсним, не встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації. У підготовчому засіданні 08.05.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було задоволено клопотання представника відповідача про участь в режимі відеоконференції, після чого долучено представника відповідача [PERSON] до засідання. У підготовчому засіданні прийнято заяву про зменшення позовних вимог, суд залишив без розгляду клопотання про поновлення строку та відповідь на заперечення, яка є відповіддю на відзив. У зв`язку з не направленням позивачу, пояснення третьої особи залишено без руху. Наступне підготовче засідання призначено на 23.06.2025. До суду 21.05.2025 надійшов відзив ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Шкапенко Є.В. (на заяву про зменшення позовних вимог), згідно якого вказує ті ж аргументи, що і в первісному відзиві щодо неможливості стягнення моральної шкоди. Також відзначає, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним та не обґрунтованим, вказує на відсутність детального опису робіт та документу, який би підтверджував понесення витрат на правову допомогу. У підготовчому засіданні 23.06.2025 проведеному за участі представника відповідача Шкапенко Є.В., який брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, прийнято відзив. В результаті проведених підготовчих дій, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 23.07.2025. До суду 21.07.2025 надійшла відповідь на відзив від представника позивача Алікової Г.В., яка вказує, що позивач з травня 2022 року по лютий 2023 року виконував завдання на Херсонському та Бахмутському напрямках, безпосередньо беручи участь у бойових діях, тривалий час отримував та станом на зараз отримує високу заробітну плату, відмова в отриманні кредиту виникла у представників банку виключно через нібито наявність в позивача заборгованості у Швидкогроші, проте жодної заборгованості по кредиту в нього ніколи не було. У позивача є дружина, неможливість отримати кредит шкодить позивачу у вигляді перепон для придбання власного житла. [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої через неправомірне використання його персональних даних. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано всі необхідні докази. У судовому засіданні 23.07.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] , який брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, долучено відповідь на відзив, з метою надання представнику відповідача 5-ти денного строку для подання заперечень, розгляд справи відкладено на 10.09.2025. До суду 29.07.2025 від представника відповідача Шкапенко Є.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, які мотивовані тим, що представником не були надані докази в обґрунтування вимог про наявність завданої моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями і наслідками, а тому немає жодного елементу для настання цивільно-правової відповідальності. Щодо витрат на правову допомогу, то відповідач зазначає, що представник позивача не надав доказів того, що надана допомога стосується суті спору про відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні 10.09.2025 проведеному за участі представника відповідача Шкапенко Є.В., який брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, розгляд справи відкладено на 01.10.2025, у зв`язку з неявкою позивача та його представника. Розгляд справи у судовому засіданні 01.10.2025 відкладено на 29.10.2025 через неявку учасників справи у судове засідання. У зв`язку з неявкою учасників справи та не підключення представника відповідача до відеоконференції розгляд справи у судовому засіданні 29.10.2025 відкладено на 10.11.2025. У судове засідання 10.11.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] 26.09.2025 звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду 10.11.2025 з заявою про розгляд справи за його відсутності. Третя особа причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного звіту станом на 29.11.2024 з Українського бюро кредитних історій вбачається, що [PERSON] має фінансові зобов`язання перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором №25.06.2024-100000686 від 25.06.2024 у розмірі 15 300 станом на листопад 2024 року (т.1 а.с.20-30). 29.11.2024 [PERSON] звернувся до відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з заявою про те, що невідома особа у червні 2024 року підробила документи та оформила кредит у ТОВ «ШвидкоГроші» на загальну суму 6 000 грн, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.75). ТОВ «Споживчий центр» 23.12.2024 та 30.12.2024 у відповідь на адвокатський запит [PERSON] відповіло, що запитувана адвокатом інформація містить фінансову таємницю, тому слід додати письмову згоду власника інформації на її надання (т.1 а.с.222, 223). З доданих до відзиву доказів вбачається, що 25.06.2024 з ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №25.06.2024-100000686, який підписаний одноразовим ідентифікатором Е969, який надіслано на контактний номер телефону позичальника [NUMBER] (т.1 а.с.118-124). Згідно довідки ТОВ «Старт-Мобайл» від 19.02.2025 підтверджено, що на номер абонента [NUMBER] 25.06.2024 о 10:51:26 було доставлено СМС-повідомлення з текстом «Код підтвердження: Е9696 для Договору» (т.1 а.с.129). Однак, згідно відповіді ПрАТ «ВФ Україна» від 20.08.2025, станом на 18.08.2025 мобільний номер 0990350690 не обслуговується в абонентській базі ПрАТ «ВФ Україна». [PERSON] не обліковується в абонентській базі ПрАТ «ВФ Україна» (т.2 а.с.55). З інформації введеної на сайті номер телефону [PERSON] вказаний як [NUMBER] (т.1 а.с.128). Такий номер вказаний у позові як номер телефону позивача. Згідно квитанції про зарахування №434891486 від 26.06.2024, кредитні кошти у розмірі 6 000 грн перераховані 25.06.2024 о 10:51 год на картку отримувача [NUMBER] (т.1 а.с.116). Інформацію про належність карткового рахунку [NUMBER] суду не представлено, клопотання про витребування інформації щодо належності карткового рахунку жодна зі сторін не заявляла. 01.04.2025 ТОВ «Споживчий центр» надіслало лист [PERSON] у якому вказало, що в результаті аналізу документів доданих до позову, отриманих 18.03.2025 товариство дійшло висновку, що з високою вірогідністю кредитний договір №25.06.2024-100000686 від 26.06.2024 укладений невстановленою особою шляхом обману або зловживанням довірою, тобто з [PERSON] зазначений договір не укладався та ним не підписувався, тому є нікчемним (неукладеним), про що товариством 01.04.2025 повідомило ВП №1 Одеського РУП ГУПН в Одеській області. Станом на 01.04.2025 ТОВ «Споживчий центр» списало заборгованість з кредитного договору 25.06.2024-100000686 від 25.06.2024 та закрило його у своєму обліку (т.1 а.с.133). У результаті зменшення позовних вимог, прийнятих судом, предметом спору є відшкодування моральної шкоди, яка мотивована позивачем неправомірними діями відповідача щодо внесення інформації до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та у зв`язку з чим неможливість отримання кредиту для придбання житла. Згідно частини 1 та 4 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частини 1 ст. 1167 ЦК України). У пункті 82 рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» зазначено, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу юридичного захисту для забезпечення дотримання суті конвенційних прав і свобод, у якій формі вони не закріплювались в національному правопорядку. Особа на практиці повинна мати можливість скористатись ефективним засобом захисту, тобто засобами, які б запобігли вчиненню порушень чи їх продовженню або забезпечили заявнику відповідне відшкодування. Отже, відсутність на національному рівні ефективного юридичного захисту для забезпечення дотримання суті конвенційних прав не може бути перешкодою у реалізації особою таких прав та свобод. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», №68490/01, від 12 липня 2007 року). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц (провадження №61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22). Абзац другий частини 3 статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 (провадження №14-24цс21). Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, при укладенні кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» не міг знати про те, що абонентський номер на який відправляється одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору не належить [PERSON] та відповідно діяв правомірно, коли подавав інформацію про фінансові зобов`язання до ТОВ «Українське бюро кредитних історій». При надсиланні адвокатських запитів представником позивача відповідач не відмовляв у врегулюванні спірного питання. Окреслене свідчить про те, що такий елемент шкоди як протиправність ТОВ «Споживчий центр» не встановлено. Окрім того, слід звернути увагу на те, що укладення кредитного договору з невстановленою особою, як з`ясувалося в ході розгляду справи, спричинило відповідачу матеріального збитку на суму тіла кредиту. Вина ані з боку позивача ані з боку відповідача матеріалами справи не підтверджується. Також суд враховує, що стверджуючи про неможливість отримання кредиту для придбання власного житла, оскільки у позивача є дружина, представник позивача не надала жодного доказу відмови [PERSON] в отриманні кредиту та наявності у нього дружини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди немає. 13 грудня 2024 року адвокат Алікова Ганна Вікторівна та [PERSON] уклали договір №13/12/24 про надання правової допомоги (т.1 а.с.163-164). Згідно акту наданих послуг №1 від 25.04.2025 надано наступні послуги: підготовка процесуальних документів (заяви, клопотання до Відповідача, Національної поліції, Департаменту кіберполіції, звернення до Національного банку України тощо), представництво інтересів в судів (1 засідання), складення та подання позовної заяви, консультація з правових питань, які вартували 16 000 грн (т.1 а.с.165). Платіжною інструкцією від 25.04.2025 підтверджується оплата вартості адвокатських послуг [PERSON] у розмірі 16 000 грн (т.1 а.с.166). Згідно ч.ч.1,2 ст.142 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову, судові витрати позивача залишаються за позивачем. Клопотання про витребування доказів представника позивача подане разом з позовом задоволенню не підлягає, адже такі докази, долучені відповідачем до відзиву. Клопотання про закриття провадження у справі представника відповідача задоволенню не підлягає, адже предметом спору є відшкодування моральної шкоди і списання кредитної заборгованості не свідчить про відсутність предмету спору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed