Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] у [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 065707 від 15.08.1995 року. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла матір її чоловіка [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №065707від 15.08.1995 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №149 від 08.04.2025 року, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . На момент її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] (помер [INFO] ), невістка [PERSON] (померла [INFO] ) та онука [PERSON] [INFO] . У Вибранівській сільській раді заповіт від гр. [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у піврічний термін, вступивши в управління та володіння спадковим майном. На момент смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкування за законом був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично спадщину він не оформив. [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату Серія ЛВ №065707 від 15.08.1995 року, що він фактично успадкував після смерті своєї матері, однак юридично не оформив. Згідно довідки Новороздільської міської ради №977 від 04.03.2025 року, [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.08.2004 року. Знятий з реєстрації 13.03.2018 року у зв`язку із смертю. Згідно довідки Новороздільської міської ради №23/74 від 06.03.2025 року, [PERSON] дійсно проживав разом з [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті, що наступила [INFO] .Ззазначає, що на момент смерті [PERSON] , іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом, окрім неї, була дочка покійного [PERSON] , однак вона спадщину не прийняла та на неї не претендує. Натомість вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та не відмовлялася від спадкового майна, однак юридично спадщину вона не оформляла. 11.08.2025 року вона звернулася в Новороздільську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак нотаріус відмовив у зв`язку із пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, що належав матері [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 09.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення та користь позивача. Наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України, йому зрозумілі. Представник третьої особи всудове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами. Заслухавши вступне слово позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , його матір`ю вказана [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 19.07.2000 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання зареєстрована у [ADDRESS] , з 18.08.1987 року (а.с.7-8). [INFO] померла матір чоловіка позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 09.09.1995 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №065707 від 15.08.1995 року (а.с.20). Згідно довідки Ходорівської міської ради №149 від 08.04.2025 року, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . На момент її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] (помер [INFO] ), невістка [PERSON] (померла [INFO] ) та онука [PERSON] [INFO] . У Вибранівській сільській раді заповіт від гр. [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у піврічний термін, вступивши в управління та володіння спадковим майном (а.с.13). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с.15). Оскільки [PERSON] заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , якийприйняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, був її син - [PERSON] , однак юридично не оформив своїх спадкових прав, що також підтверджується інформаційною довідкою із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80657884 від 31.03.2025 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.14). [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Новороздільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06.03.2018 року (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату Серія ЛВ №065707 від 15.08.1995 року, що він фактично успадкував після смерті своєї матері, однак юридично не оформив (а.с.20). Згідно довідки Новороздільської міської ради №977 від 04.03.2025 року, [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.08.2004 року. Знятий з реєстрації 13.03.2018 року у зв`язку із смертю. На дату смерті з ним ніхто не був зареєстрований (а.с.17). Відповідно довідки Новороздільської міської ради №23/74 від 06.03.2025 року, [PERSON] дійсно проживав разом з [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті, що наступила [INFO] (а.с.18). Оскільки [PERSON] заповіту не залишав, то спадкування відбулося за законом. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Допитана як свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що [PERSON] була матір`ю її чоловіка - [PERSON] . Вона із чоловіком жила в с.Гранки-Кути з 2000 року, хоча він був прописаний в м.Новий Розділ у гуртожитку, у зв`язку із його роботою. Їй не відомо, де документи на земельну частку (пай), іншого майна немає. Батьківський будинок у селі він залишив колишній дружині і дочці. Із дочкою чоловіка - [PERSON] вона у хороших стосунках. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що позивачку та її покійного чоловіка [PERSON] вона дуже добре знала. [PERSON] в с. Гранки-Кути. Вони спільних дітей не мали. [PERSON] помер у 2018 році в селі. Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , крім позивачки була також донька померлого - [PERSON] . Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому судом встановлено, що [PERSON] , спадщину за законом після смерті свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] не прийняла у жоден із передбачених законом способів та на таку не претендує, що також підтверджується поданою нею письмовою заявою (а.с.37). Натомість [PERSON] , спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , фактично прийняла, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час смерті останнього, однак юридично своїх спадкових прав не оформив, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80657905 від 31.03.2025 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.19). З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.60). Однак, листом-відповіддю завідувача Новороздільської ДНК Шолок О.Я №478/01-16 від 11.08.2025, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, що належав матері [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав нотаріально (а.с.22). Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] у [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна. Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Позивач стверджує, що правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено. Доказом того, що покійна [PERSON] отримала право на середню земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №065707, зареєстрованого 15.08.1995 року, реєстраційний номер 99, площа земельної ділянки - 2,14 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.09.1994 р. №18, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с.20). Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування вищезазначеною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за [PERSON] у відділі не зареєстровано. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, у зв`язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай), яка розташована на території Вибранівської сільської ради, Жидачівського району Львівської області. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved