Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні посилаючись на те, що з 21.07.2020 вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.09.2023 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з відповідачкою. Після розлучення, у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні їх сина, його відвідування, порядку спілкування. Будь-яких можливостей зателефонувати сину у позивача немає, оскільки відповідачка заблокувала його номер телефону, чим чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач є громадянином Єгипту і на теперішній час проживає у Німеччині, де намагається облаштувати своє життя. Він хоче мати можливість говорити із сином хоча б по відеозв`язку і планує приїжджати до України раз на рік для побачень з сином. На теперішній час такого спілкування у батька дитини немає. З жовтня 2024 року по лютий 2025 року він спілкувався з дитиною лише один раз по відеозв`язку. Починаючи з лютого 2025 року спілкування з дитиною є неможливим. Позивач пересилав кошти на рахунок відповідачки для утримання їх сина через систему грошових переказів Western union. Проте після припинення спілкування такі перекази є неможливими, оскільки відповідачка для їх отримання має знати про факт їх надсилання і відповідні реквізити. Просить суд: зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити наступні способи його участі у вихованні та побаченні з сином: - спілкуватися з сином засобами телефонного та відеозв`язку кожного вівторка та неділі з 18:00 год. по 19:00 год.; - побачення з сином без присутності відповідача та третіх осіб з можливістю відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільному відпочинку кожної суботи та неділі з 10:00 год. по 14:00 год. під час перебування в одній країні. Стягнути на його користь з відповідачки понесені судові витрати. Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання на 16.05.2025 о 09:00 год. 08.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що позовна заява не містить доказів щодо перешкод у позивача у спілкуванні з власною дитиною та прийняття участі у її вихованні. Позивачу неодноразово пропонувалося спілкування з дитиною з певними вимогами і вимагали гарантії щодо виконання таких вимог, які відповідають перш за все інтересам самої дитини, а вже потім діючому законодавству. Відповідачка просила у відзиві відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2025 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 12.06.2025 о 09:30 год. В судовому засіданні представник позивача адвокат Юрко С.С. позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Холодняк В.М. позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи Смалянов М.В. в судовому засіданні просив постановити рішення з урахуванням інтересів дитини та висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , про що складено Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідний актовий запис № 4 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.01.2021. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали однією сім`єю. Після припинення стосунків дитина проживає з матір`ю. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що малолітній [PERSON] має ряд захворювань, зокрема зниження інтелекту, вираження емоційно-вольові розлади, недорозвиненість навичок охайності, гіперкінетичний синдром із порушенням поведінки та уваги, розумова відсталість легкого ступеня значне порушення поведінки, що вимагає догляду і лікування, розлад експресивної мови, затримка мовного розвитку, що підтверджується епікризом виписним медичної карти стаціонарного хворого № 5192 КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР. З висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради щодо участі батька у вихованні дитини від 23.09.2025 № 474 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] наступним чином: спілкуватися з сином один раз на рік під час перебування батька [PERSON] на території України в присутності матері [PERSON] або спеціаліста, який має навички по догляду за дітьми з відповідним станом здоров`я, вибір якого залишити за матір`ю дитини. Всі зустрічі проводити з урахуванням стану здоров`я та режиму дня дитини. Вирішуючи позовні вимоги сторін, суд виходить з наступного. Щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Оскільки позивач проживає за кордоном та не може в силу життєвих ситуацій часто перебувати на території України, відповідачка на теперішній час разом із сином проживає на території України, що позбавляє позивача вільно спілкуватися (або телефоном або відеозв`язком) та виховувати свого сина. Відповідачка не надає позивачу свої контактні дані для такого спілкування, що свідчить про вчинення нею перешкод в спілкуванні [PERSON] з сином, відтак, в зазначеній частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з підстав їх доведеності. Щодо позовних вимог про визначення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із ст. 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом; питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини; якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У пункті 100 рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13) та у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України" (заява № 10383) зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі, у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, однак способи участі батька у вихованні дитини мають відповідати, в першу чергу, інтересам самої дитини з якнайкращим забезпеченням її фізичного, психологічного розвитку та дотримання режиму занять і відпочинку. При встановленні графіку участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд виходить із того, що сторони протягом тривалого часу не змогли домовитись про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Спілкування батька з дитиною не буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд доходить переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю не лише матері [PERSON] , а і під опікою батька [PERSON] , що забезпечить виховання дитини в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Участь позивача у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання прав позивача, як батька, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною: - спілкуватися з сином засобами відеозв`язку один раз на місяць, в неділю з 18:00 год. до 19:00 год., за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] про час з`єднання, у її присутності; - спілкуватися з сином один раз на рік під час перебування батька [PERSON] на території України в присутності матері [PERSON] або спеціаліста, який має навички по догляду за дітьми з відповідним станом здоров`я, вибір якого залишити за матір`ю дитини (або за місцем проживання дитини, або у іншому місці міста); - всі зустрічі проводити з урахуванням стану здоров`я та режиму дня дитини [PERSON] . Підсумовуючи зазначене, суд доходить висновку про те, що такий спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як позивача так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина, є достатньо обґрунтованим, враховує фактор стабільності та відповідає інтересам дитини, а встановлений порядок спілкування батька з дитиною враховуючи інтереси дитини та стан здоров`я надасть можливість уникнути зайвих стресових ситуацій, що передбачає вчинення дій батьків по відношенню до дитини лише враховуючи її найкращі інтереси у кожній конкретній ситуації. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з досліджених судом під час розгляду справи договору про надання професійної правничої допомоги 21.03.2025, укладеного між адвокатом Юрко С.С. та [PERSON] , адвокат зобов`язався надавати клієнту за плату правову допомогу (адвокатські послуги), та виконувати пов`язані з цим доручення Клієнта в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором, …. представляти інтереси клієнта в судах та арбітражах, органах державної влади та місцевого самоврядування ….. Повноваження адвоката Юрко С.С. підтверджено ордером серії СА № 1117953 від 04.04.2025. Представником позивача подано до суду разом із позовом квитанцію № 01-03/25 від 26.03.2025 на суму 10000,00грн., про розмір витрат на професійній правничу допомогу, який був досліджений судом під час розгляду справи по суті. Факт надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги у цій цивільній справі підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 21.03.2025 та квитанцією № 01-03/25 від 26.03.2025 на суму 10000,00грн. про сплату розміру витрат на професійній правничу допомогу. Беручи до уваги, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатами робіт, зазначених в актах; з часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, який підтверджується кількістю та обсягом підготованих заяв по суті та з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом частково задоволено позов [PERSON] , отже пропорційно до розміру задоволених вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 5000,00грн.

Outcome: partial