Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість у сумі 24000,00 грн за кредитним договором № 12442-08/2024 від 12 серпня 2024 року (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 3028,00 грн та судові витрати, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у неї виникла заборгованість перед первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ". За результатами укладення договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів. Також позивач посилається на норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді, Закону України "Про споживче кредитування" щодо регулювання відносин у сфері споживчого кредитування. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою від 23 липня 2025 року Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 12.08.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 12442-08/2024 (далі кредитний договір) на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн на строк 120 днів з фіксованою денною процентною ставкою у розмірі 1,5 відсотка за кожен день користування кредитом. Датою надання кредиту визначено 12 серпня 2024 року. Датою погашення кредиту визначено 10 грудня 2024 року. Вказаний вище кредитний договір укладено в електронній формі шляхом дистанційного оформлення через веб-сайт первісного кредитора. Укладання кредитного договору відбувалося згідно з Законом України "Про електронну комерцію". Для акцепту пропозиції укласти кредитний договір відповідач отримала смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором на номер свого мобільного телефону. Введенням коду на веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" відповідач підтвердила прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) первісного кредитора на укладення кредитного договору, тобто накладено електронний підпис відповідача на оригінал кредитного договору. Після здійснення акцепту позичальником пропозиції первісного кредитора, що є укладенням кредитного договору відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" наклало на оригінал кредитного договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника первісного кредитора із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого оригінал кредитного договору завантажено (надіслано) в особистий кабінет клієнта. Кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено 12 серпня 2024 року о 23 годині 07 хвилин 06 секунд. Електронний підпис відповідача зазначено у реквізитах договору як W0140. Кредитний договір підписаний з боку первісного кредитора директором [PERSON] , який діє на підставі статуту. Відповідно до умов кредитного договору денна процентна ставка складає 1,5 відсотка. Денна процентна ставка розрахована за формулою: ДПС дорівнює ЗВСК розділити на ЗРК розділити на t помножити на 100 відсотків, де ДПС це денна процентна ставка; ЗВСК це загальні витрати за кредитом (сума всіх нарахованих процентів згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тобто згідно графіка платежів); ЗРК це загальний розмір кредиту; t це строк кредитування у днях. За формулою денна процентна ставка складає: (9000,00 розділити на 5000,00) розділити на 120 помножити на 100 відсотків, що дорівнює 1,5 відсотка. Згідно з графіком платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору, передбачено, що відповідач має право 5 вересня 2024 року сплатити перший платіж відповідно до графіка платежів з урахуванням знижки в розмірі 34,00 відсотка. Відповідач погоджується, повністю розуміє та поінформована, що у разі невикористання нею права на отримання знижки (прострочення сплати першого платежу) вона зобов`язана сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі, визначеному графіком платежів. Графіком платежів передбачено такі платежі: 5 вересня 2024 року - 1875,00 грн (проценти); 1 жовтня 2024 року - 1875,00 грн (проценти); 25 жовтня 2024 року - 1875,00 грн (проценти); 1 листопада 2024 року - 1875,00 грн (проценти); 10 грудня 2024 року - 6500,00 грн (5000,00 грн основний борг та 1500,00 грн проценти). Всього за кредитним договором відповідач повинна повернути 14000,00 грн, з яких 5000,00 грн основний борг та 9000,00 грн проценти. Згідно з п. 1.6 п. 1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" суми кредиту (загального розміру кредиту) за реквізитами, згідно п. 1.6 п. 1 кредитного договору. Відповідач отримала обумовлені кредитним договором кошти 12 серпня 2024 року на банківську картку, реквізити якої самостійно вказала первісному кредитору. Згідно з довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" № 3466_250423101044 від 23 квітня 2025 року, 12 серпня 2024 року на суму 5000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 479395052, призначення платежу: зарахування 5000 грн на карту [NUMBER] . Між товариством з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" та товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12 січня 2022 року. Таким чином, первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши 12 серпня 2024 року кошти у сумі 5000,00 грн на платіжну картку відповідача. У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість у сумі 24000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тіло кредиту; 9000,00 грн заборгованість за несплаченими відсотками; 10000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Двадцять четвертого грудня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (фактор) було укладено договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" передає (відступає) товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату належні йому права вимоги, а товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" приймає належні товариству з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 24.12.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (фактор) було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2024 року до договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24000,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн сума заборгованості за процентами; 10000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. 27.12.2024 товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" сплатило товариству з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" плату за відступлення прав вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією № 588 від 27.12.2024 з призначенням платежу: оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року. Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 12442-08/2024 від 12 серпня 2024 року на підставі договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року. Згідно з п. 1.3 договору факторингу, клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у неї виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем відповідного договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеним нею кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про споживче кредитування", Законом України "Про електронну комерцію" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо форми укладення кредитного договору суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України письмова форма правочину може бути простою або нотаріальною. Правочин, що вчиняється в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняється юридичною особою, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі. Статтями 205, 207 Цивільного кодексу України передбачено можливість укладення правочину в електронній формі, в тому числі із використанням електронного підпису, аналога власноручного підпису. Закон не встановлює вимог щодо використання певного способу електронного підпису або виду електронного підпису під час укладання правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронним є правочин, зміст якого фіксується в одному або декількох електронних документах. Зміст електронного правочину визначається на розсуд його учасників. Учасники електронного правочину мають право обирати форму електронного правочину, яка застосовується для укладення електронних договорів. Електронний правочин може бути вчинений з використанням електронних засобів для передавання або зберігання його умов. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин вважається укладеним у момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий правочин, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Електронний правочин вважається укладеним у момент одержання особою відповіді про прийняття пропозиції, якщо інший момент не передбачений електронними документами, які застосовуються для його укладення, або якщо до моменту укладення такого правочину між сторонами не було укладено відповідного договору. Таким чином, договір про надання споживчого кредиту, укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора як електронного підпису позичальника, відповідає вимогам законодавства щодо форми договору та є належним доказом у справі. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Первісний кредитор свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та 1054 Цивільного кодексу України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач, у свою чергу, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Судом встановлено, що відповідачем не здійснено жодного платежу на виконання зобов`язань за кредитним договором. Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 відсоток. Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). У даному випадку кредитний договір укладено 12 серпня 2024 року, тобто в період з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно, коли максимальний розмір денної процентної ставки становив 1,5 відсотка. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 1,5 відсотка в день була правомірною на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою є правомірним. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 Цивільного кодексу України. Щодо відступлення права вимоги суд зазначає таке. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим ч. 2 ст. 3 цього Закону. Частиною 1 статті 18 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закон "Про споживче кредитування"). Статтею 1077 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. 1 ст. 1079 Цивільного кодексу України вимога, право якої відступається за договором факторингу, може бути вже існуючою або такою, що виникне у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1081 Цивільного кодексу України до фактора переходить право грошової вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент відступлення цього права, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 12442-08/2024 від 12 серпня 2024 року в сумі 14000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 9000,00 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення штрафних санкцій у сумі 10000,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Окрім того, як встановлено судом, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 грудня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, про що прямо зазначено в позовній заяві. При цьому, в матеріалах справи відсутній розрахунок штрафних санкцій, не зазначено період, за який нараховано штрафні санкції, не зазначено підстави та порядок нарахування штрафних санкцій. Позивачем не надано доказів обґрунтованості нарахування штрафних санкцій у заявленому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не довів обґрунтованість нарахування штрафних санкцій у сумі 10000,00 грн. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій у сумі 10000,00 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 12442-08/2024 від 12 серпня 2024 року в сумі 14000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 9000,00 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, судовий збір стягується із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1766,33 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial