Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

10.10.2025р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 18.11.1995р. В-Веселівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 11. Позов обґрунтований тим, що спочатку сімейне життя подружжя складалось добре, але з часом шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Подружні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони з серпня 2025 року сімейні відносини, як подружжя, не підтримують, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Майновий спір та спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Також позивач просить не надавати терміну для примирення. Ухвалою суду від 15.10.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.11.2025р. Позивач та його представниця [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас, 12.11.2025р. представниця позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її та позивача відсутності, в якій позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причину неявки не повідомила. Водночас 13.11.2025р. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнає та згодна на розірвання шлюбу, та вказує, що не примирення не потребує. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників справи за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. 18.11.1995р. В-Веселівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.11.1995р. цим же відділом реєстрації актів цивільного стану. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14.12.2001р. Великовеселівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області Україна). Неповнолітніх дітей у сторін не має. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки з серпня 2025 року, проживають окремо, кожен живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, слід зазначити таке. Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст. 7 Закону України Про Держаний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028 грн. 00 коп. Згідно пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 1 211 грн. 20 коп. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , видане 01.01.2025р. на ім`я позивача, останній є інвалідом ІІ групи. Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір визначено, що особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Водночас, згідно ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, оскільки позивач як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, а відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, з позивачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50 відсотків судового збору, яким мав би бути сплачений при поданні позову, що в грошовому еквіваленті становить 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved