Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

28 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі ТОВ «він Фінанс» через свого представника Романенка М.Е. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання, ціною позову 157\~540,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 березня 2015 року у справі № 515/1233/14-ц з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11387104001 від 26 серпня 2008 року у сумі 510\~528,41 грн. Рішення суду звернуто до примусового виконання, але за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року так і не виконано. Згідно з ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року у справі № 515/1233/14-ц замінено сторону виконавчого провадження в частині стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»). 25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», згідно з протоколом № 1706, вирішено про зміну найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». З огляду на порушення відповідачкою грошового зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України та стягнення з неї на його користь за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь, виходячи із загальної суми заборгованості, 157\~540,00 грн, з яких: 45\~905,60 грн 3% річних від простроченої суми; 111\~634,41 грн інфляційні збитки, а також судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2\~422,40 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу надано час на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у заяві від 06.08.2025 р. просив судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги пітримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилась,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлена за\~зареєстрованим місцем\~проживання,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про повернення\~поштового відправлення\~з відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою».\~Про причини\~неявки відповідачка\~суд не\~повідомила,\~відзив на\~позов не\~надала.Крім того, про розгляд справи відповідачка повідомлена згідно з ч.11 ст.128\~ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про день, місце та час розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи,\~з урахуванням положень ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5\~ст. 12 ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами\~ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до\~ст.15 Цивільного кодексу України\~кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи, відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що згідно з заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області 30 березня 2015 року у справі № 515/1233/14-ц з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №11387104001 від 26 серпня 2008 року, укладеним з Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк»), у солідарному порядку станом на 17 квітня 2014 року у сумі 510\~528,41 грн, з яких: 290\~354,87 грн заборгованість за тілом кредиту; 220\~173,52 грн заборгованість за відсотками; вирішено питання про судові витрати (а.с. 22-23). Рішення набрало законної сили 22 квітня 2015 року та звернуто до примусового виконання. Згідно з постановою приватного виконавця Колечка Д.М. від 23 травня 2019 року відкрите виконавче провадження №59199788 з примусового виконання виконавчого листа №515/1232/14-ц, виданого 19.05.2015 р. Відповідно до ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року у справі № 515/1233/14-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 20-21), на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року (а.с. 16-17). Ухвала набрала законної сили 21 листопада 2019 року. Як вбачається з наказу директора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» М. Романенка № 55-к від 25 липня 2024 року (а.с. 18), ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25 липня 2024 року перейменовано у ТОВ «Він Фінанс», з внесенням відповідних змін до облікових та інших документів Товариства. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори й інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтями\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст. ст.\~610,\~612 ЦК України). Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновок про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно\~статті 625 ЦК України, містить правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-37цс15, що у відповідності до\~ст.214 ЦПК України\~враховується судом при ухваленні судового рішення. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Таким чином, як встановлено в ході розгляду, відповідачка заборговану суму кредиту в розмірі 510\~528,41 грн позивачу не повернула. Остання не довела належного виконання зобов`язання, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не подала. Згідно з наданим у позові позивачем розрахунком, відповідачка за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, виходячи із загальної суми заборгованості, стягнутої за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 березня 2015 року у сумі 510\~528,41 грн, становить 157\~540,00 грн, з яких: 45\~905,60 грн 3% річних від простроченої суми; 111\~634,41 грн інфляційні збитки. Тоді як за формулою (збитки від інфляції) = (сума боргу) х (індекс інфляції)/100 - (сума боргу), інфляційні витрати становлять = 98\~781,59 грн за період з 24 червня 2019 року (наступний місяць з дня відкриття виконавчого провадження 23 травня 2019 року) до 23 лютого 2022 року (в межах заявлених вимог): 510\~528,41 грн х (99,40:100) х (99,70:100) х (100,70:100) х (100,70:100) х (100,10:100) х (99,80:100) х (100,20:100) х (99,70:100) х (100,80:100) х (100,80:100) х (100,30:100) х (100,20:100) х (99,40:100) х (99,80:100) х (100,50:100) х (101,00:100) х (101,30:100) х (100,90:100) х (101,30:100) х (101,00:100) х (101,70:100) х (100,70:100) х (101,30:100) х (100,60:100) х (101,30:100) х (101,60:100) - 510\~528,41 грн = 98\~781,59 грн. За формулою (сума санкції) = (сума заборгованості) х 3% х (кількість днів прострочення) / 365 (366) / 100%, три відсотки річних від простроченої суми становлять 40\~912,21 грн за період з 24 червня 2019 року (наступний місяць з дня відкриття виконавчого провадження 23 травня 2019 року): з 24 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року (510\~528,41 грн х 3% х 191 / 365 /100% = 8,014,60 грн); з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (510\~528,41 грн х 3% х 366 /366 /100% = 15\~315,85 грн; з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року (510\~528,41 грн х 3% х 419 /365 /100% = 17\~581,76 грн), що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з зменшенням суми інфляційних збільшень до 98\~781,59 грн та 3% річних до 40\~912,21 грн, що підлягають стягненню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial