Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Осіпенко І.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про припинення права власності на частку у спільній власності. За вказаним позовом просить стягнути з відповідачів на користь [PERSON] , [INFO] , грошову компенсацію за 1/2 частину ринкової вартості транспортного засобу КТЗ для загального легкового пасажирського-В OPEL, модель VIVARO, VIN код КТЗ [NUMBER] , 2017 року випуску, у розмірі 287195,00 грн., порівну, тобто по 143597,50 грн. з кожного, та припинити частку у праві власності [PERSON] на 1/2 частину вказаного автомобіля. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 12.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . 18.03.2022 року [PERSON] трагічно загинув. 24 квітня 2023 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклі І.М., було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадщини, яка складається з транспортного засобу типу ЗАГАЛЬНИЙ/ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ / ПАСАЖИРСЬКИЙ-В/, марки OPEL, модель VIVARO, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 27.12.2019 року, зареєстрованого 19.06.2020 ТСЦ 1842, що належав померлому ( [PERSON] ), на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 19.06.2020 ТСЦ 1842. Також 24 квітня 2023 року нотаріусом було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/4 частині вказаного транспортного засобу відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] . Тобто співвласниками вказаного транспортного засобу є малолітній [PERSON] (1/2 частина), [PERSON] та [PERSON] (по 1/4 частині відповідно). На підставі заяви позивача від 24.04.2024 року, як законного представника її неповнолітньої дитини [PERSON] до відповідних компетентних органів, установ та організацій було видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я [PERSON] з зазначенням [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як співвласників вищевказаного транспортного засобу. На час звернення до суду [PERSON] , як законний представник своєї дитини позбавлена можливості володіти та користуватися відповідним транспортним засобом в інтересах свого малолітнього сина, співвласником якого він є, будь-які перемовини щодо вирішення відповідного питання не принесли жодного результату. З метою встановлення ринкової вартості транспортного засобу, що є предметом позову позивачкою був укладений договір №1227/6653 від 27.12.2024р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК ТРАСТ». На виконання укладеного Договору №1227/6653 від 27.12.2024р. був складений Звіт №1227/6653 про визначення ринкової вартості КТЗ для загального легкового пасажирського-В OPEL, модель VIVARO VIN код КТЗ [NUMBER] , 2017 р. в. станом на 27.12.2024 року яка складає - 574 390,00 грн. В свою чергу 1/2 частка ринкової ціни КТЗ для загального легкового пасажирського В OPEL, модель VIVARO VIN код КТЗ [NUMBER] , 2017 р. в., станом на 27.12.2024 року складає - 287 195,00 грн. У зв`язку з наведеним, вважає, що спільне володіння і користування майном є неможливим, з урахуванням того факту що співвласники не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство. Вважає доцільним припинити право на частку у спільній частковій власності з подальшою виплатою відповідачами компенсації вартості відповідної частки. Ухвалою суду від 19.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. 13.03.2025 року представник відповідачів адвокат Полежака В.Ф. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить в його задоволенні відмовити. Ухвалою суду від 06.08.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. 15.09.2025 року відповідачі по справі подали до суду спільні письмові пояснення, з яких вбачається, що ними визнаються позовні вимоги в частині стягнення з них на користь [PERSON] суми компенсації 1/2 самтини ринкової вартості транспортного засобу, тобто по 143597,50 грн., з кожного. В частині стягнення з них на користь позивача судових витрат заперечують. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що позовні вимоги ними визнаються, однак просять не стягувати з них судові витрати по справі, в тому числі і витрати на правову допомогу. Представник третьої особи Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі їх представника, поданий висновок підтримують та просять врахувати при вирішенні справи. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як слідує із матеріалів справи та не оспорюється сторонами, позивач по справі [PERSON] 12.06.2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження від 16.02.2022 року, серії [NUMBER] , актовий запис №575. [INFO] [PERSON] помер, згідно Свідоцтва про смерть від 24.03.2022 року, серії [NUMBER] . 24 квітня 2023 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклі І.М., було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадщини, яка складається з транспортного засобу типу ЗАГАЛЬНИЙ/ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ / ПАСАЖИРСЬКИЙ-В/, марки OPEL, модель VIVARO, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 27.12.2019 року, зареєстрованого 19.06.2020 ТСЦ 1842, що належав померлому ( [PERSON] ), на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 19.06.2020 ТСЦ 1842. Також 24 квітня 2023 року нотаріусом було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/4 частині вказаного транспортного засобу відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] . Тобто співвласниками вказаного транспортного засобу є малолітній [PERSON] (1/2 частина), [PERSON] та [PERSON] (по 1/4 частині відповідно). На підставі заяви [PERSON] від 24.04.2024р., посвідченої та зареєстрованої у реєстрі за №495 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М., як законного представника її неповнолітньої дитини [PERSON] до відповідних компетентних органів, установ та організацій було видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я [PERSON] з зазначенням [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як співвласників вищевказаного транспортного засобу. На час розгляду справи спадкоємці, як співвласники спадкового майна, що є у спільній частковій власності, не виділили (поділили) у натурі свою частку ані в добровільному, ані в судовому порядку. Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] посилається на відсутність домовленості між сторонами щодо поділу спірного спадкового майна в натурі, тому просить на підставі частин другої статті 364 ЦК України, стягнути з відповідачів, як співвласників іншої частки рухомого майна, грошову компенсацію вартості частки її малолітнього сина у цьому майні. Згідно Договору №1227/6653 від 27.12.2024 року, укладеного між [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК ТРАСТ» та Звіту №1227/6653 про визначення ринкової вартості КТЗ для загального легкового пасажирського-В OPEL, модель VIVARO VIN код КТЗ [NUMBER] , 2017 р.в., станом на 27.12.2024 року вартість вказаного транспортного засобу складає - 574 390,00 грн. В свою чергу 1/2 частка ринкової ціни КТЗ для загального легкового пасажирського В OPEL, модель VIVARO VIN код КТЗ [NUMBER] , 2017 р. в., станом на 27.12.2024 року складає - 287 195,00 грн. За змістом статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У силу статті 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливого виділу в натурі такої частки. Такий виділ (поділ) не повинен порушувати права та законні інтереси спадкоємців. Якщо виділ (поділ) частки спадщини неможливий, то спадкоємець може отримати від іншого спадкоємця грошову компенсацію вартості цієї частки. До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в ухвалі від 15 жовтня 2008 року у справі № 6-8108св08 та в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16. Спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються передбачені в Главі 26 ЦК України правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців. До схожих висновків дійшов Верховний Суд у справі № 243/6275/16-ц у постанові від 22 січня 2020 року. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. З урахуванням наведеного, виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливості виділу в натурі такої частки. До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в ухвалі від 15 жовтня 2008 року у справі № 6-8108св08 та в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 зауважувала, що не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоб врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. Разом з тим, позовні вимоги позивачем в інтересах малолітнього власника частки рухомого майна, а неповнолітні діти не несуть повної цивільної відповідальності за свої дії та зобов`язання та їх майно, включаючи частки у майні, що належить до їхньої власності, але управління цим майном здійснюють їхні батьки або інші законні представники за обов`язковою згодою органу опіки та піклування. Так, згідно статті 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування: вчиняти правочини щодо: відчуження (у тому числі шляхом міни або внесення (передачі) до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу), поділу, виділу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, іншого цінного майна, зокрема транспортних засобів, власником якого є малолітня дитина. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Згідно з пунктом 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. За таких обставин, ураховуючи належність частки спадкового майна малолітній особі ухвалою суду від 02.05.2025 року зобов`язано орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надати суду письмовий висновок про доцільність припинення 1/2 частки у праві спільної власності рухомого майна малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнення на його користь грошової компенсації ринкової вартості такого майна. На виконання ухвали суду Київською районною адміністрацією Одеської міської ради надано до суду Висновок від 27.07.2025 року №2092/01-11 про доцільність припинення 1/2 частки у праві спільної власності рухомого майна малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнення на його користь грошової компенсації ринкової вартості такого майна, за умови використання коштів виключно в інтересах та потребах дитини, з обов`язковим покладенням коштів від отриманої грошової компенсації на особистий рахунок № [NUMBER] , який відкрито в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] . Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому підлягає припиненню 1/2 частка у праві спільної власності малолітнього [PERSON] , [INFO] , на рухоме майно - транспортний засіб КТЗ для загального легкового пасажирського-В OPEL, модель VIVARO, VIN код КТЗ [NUMBER] , 2017 року випуску, а також стягненню з відповідачів на користь малолітнього [PERSON] грошова компенсація за 1/2 частину ринкової вартості вказаного транспортного засобу у розмірі 287195,00 грн., порівну, тобто по 143597,50 грн. з кожного, шляхом зарахування грошових коштів на особистий рахунок № [NUMBER] , який відкрито в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2871,95 грн. покладаються на відповідачів порівну, тобто по 1435,98 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача надано: - Ордер на ім`я [PERSON] щодо представництва її інтересів в Овідіопольському районному суді Одеської області; - Договір № 243-26/12/24 про надання правової допомоги від 26.12.2024 року; - Додаток №1 до договору - опис наданих юридичних послуг адвокатом клієнту від 26.12.2024 року; - Додаток №2 до договору - акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 15.09.2025 року; - Квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 27.12.2024 року на суму 10000 грн.; - Квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 27.12.2024 року на суму 8000 грн. У частині обґрунтованості понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ч.4 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. по справі № 910/13071/19. Суд зазначає, що відповідачі заперечували щодо того, що сума витрат заявлена представником позивача є фактичною та неминучою. Отже, вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved