Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова 01.05.2025 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить спадковий договір від 11.11.2009, який укладено між [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 3309, серія та номер: ВМК №650659, розірвати; вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , судові витрати, які складаються із суми судового збору. На обґрунтування позовної заяви зазначає, зокрема, що 11.11.2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 3309, серія та номер: ВМК №650659. Відповідачка є донькою позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно умов вказаного Договору (пункти 1, 4), на відповідачку покладено зобов`язання виконувати особисті немайнові розпорядження позивачки, і після її смерті відповідачка набуде право власності на належну позивачці квартиру [ADDRESS] . Немайнові обов`язки набувача (відповідачки) за цим Договором складаються у забезпеченні відчужувача (позивачки) утриманням та доглядом довічно, а саме: відповідачка зобов`язана надавати матеріальну допомогу у вигляді забезпечення необхідним харчуванням, одягом, медичним доглядом, необхідною побутовою допомогою на загальну суму не менше розміру мінімальної пенсії щомісяця. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 424380463 від 28.04.2025) вбачається, що на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 57021030), підстава для державної реєстрації обтяження: спадковий договір, виданий 11.11.2009, видавник: Погрібна Т.П. ПН ХМНО, реєстр №3308. Відповідачка не виконує своїх обов`язків за Договором, що є підставою для його припинення шляхом розірвання. З початку воєнної агресії РФ проти України відповідачка виїхала закордон у невідомому напрямку. Наразі зв`язку з відповідачкою немає. Таким чином, відповідачка не виконує умови спадкового договору. Оскільки добровільно розірвати спадковий договір та скасувати обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна неможливо, позивачка вимушена звернутися за захистом свої прав до суду із даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Бобко Т.В. (а.с. 25). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Бобко Т.В. від 02.05.2025 відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с. 27-28). 28.05.2025 до канцелярії суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Палагіної Ю.В. про виклик свідка, в якому вона просила викликати та допитати у якості свідка по справі №953/4150/25 [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Явку свідка буде забезпечено (а.с. 31-32). За наслідками повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025, на підставі рішення Вищої ради Правосуддя від 15.05.2025 №1034/0/15-25, наказу голови Київського районного суду м. Харкова №02-02/92 від 22.05.2025 «Про дострокове закінчення відрядження та відрахування зі штату судді Бобко Т.В.», розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратової С.О. (а.с. 35). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в загальному порядку, із повідомленням сторін; клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Палагіної Ю.В. про витребування доказів задоволено; витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію (довідку, лист) щодо перетину громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , державного кордону України у період з 2021 року по день підготовки відповіді за ухвалою суду, які на виїзд з території держави України, так і на в`їзд до території держави України (а.с. 36-37). 21.07.2025 до канцелярії суду надійшло повідомлення в.о. начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 (а.с. 48). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2025 клопотання представника позивача про виклик свідка задоволено; викликано в судове засідання у якості свідка: [PERSON] ; ухвалено попередити свідка про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України; закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 62-63). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.1974, [INFO] народилася [PERSON] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії спадкового договору від 11.11.2009, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №3309, між [PERSON] (Відчужувач) та [PERSON] (Набувач) укладено вказаний спадковий договір (а.с. 5). Згідно п. 1. Договору, [PERSON] зобов`язується виконувати особисті немайнові розпорядження [PERSON] , і після її смерті набуває право власності на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30.8 кв.м. загальною площею 55.1 кв.м. Згідно п. 4 Договору, немайнові обов`язки набувача за цим договором за згодою сторін складаються у забезпеченні відчужувача утриманням та доглядом довічно, а саме: набувач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу у вигляді забезпечення необхідним харчуванням, одягом, медичним доглядом, необхідною побутовою допомогою на загальну суму не менше розміру мінімальної пенсії щомісяця. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №424380463 від 28.04.2025, квартира загальною площею: 55,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження: 57021030: 11.11.2009 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Ісаєнко І.А. на підставі спадкового договору від 11.11.2009, накладено заборону на нерухоме майно (а.с. 9). Згідно повідомлення Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.07.2025, [PERSON] , [INFO] , на пунктів пропуску «Гоптівка» 19.05.2021 в`їхала в Україну, та 22.05.2021 виїхала з України. Іншої інформації немає (а.с. 48). В судовому засіданні за клопотанням представника позивача допитано в якості свідка [PERSON] , який пояснив, що [PERSON] є його дружиною. [PERSON] виїхала з території України у 2021 році, та до цього часу він її ніколи не бачив, де вона не знає, ніякої матеріальної допомоги вона ніколи не надавала. З 2021 року він не чув щоб [PERSON] та [PERSON] підтримували зв`язок чи спілкувалися, ніякої допомоги від неї не надходило. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). До загальних засад цивільного законодавства також належить і свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Тлумачення пункту 3 частини першої статті3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України, передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно зі статтею 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, другастатті 614 ЦК України). Спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №209/3295/18 зазначено, що статтею 651ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Суди попередніх інстанцій, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачкою умов спадкового договору, зокрема, щодо надання грошової винагороди, забезпечення лікувальними засобами, та врахувавши, що на спростування вимог позивачки доказів не надано, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання відповідачкою умов спадкового договору». Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.11.2021 у справі №456/1081/20, спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. У постанові Верховного Суду від 01.02.2021 у справі № 295/14945/18 зазначено, що усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. У постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №460/1496/14-ц зазначено, що відповідно до спадкового договору відповідач зобов`язувався особисто виконувати розпорядження, зокрема в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою. Установивши, що відповідач не виконує розпорядження відчужувача та не дотримується умов пунктів 4-6 спадкового договору, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили вимоги про розірвання правочину. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору, укладеного між нею та відповідачем, з підстав невиконання останнім умов договору. Відповідачем твердження позивача жодним чином не спростовані. За таких обставин, суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, які не спростовуються відповідачем. Зокрема, відповідачем суду не надано жодних доказів на підтвердження виконання умов договору, щодо надання матеріальної допомоги у вигляді забезпечення необхідним харчуванням, одягом, медичним доглядом, необхідною побутовою допомогою на загальну суму не менше розміру мінімальної пенсії щомісяця, тощо, або створення позивачем перешкоду у виконанні договору. Позивачка, яка є особою похилого віку та потребувала сторонньої допомоги, уклавши спірний договір мала сподівання на отримання постійного догляду, виконання її розпоряджень відповідачкою, у спосіб визначений в договорі. Однак була значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved