Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

У лютому 2025 року позивач, через представника адвоката Гав`юка Д.М., звернулась до суду з позовом у якому просить визнати за нею право власності на частку квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10 лютого 1997 року, виданого Відділом приватизації житла міськвиконкому м. Сєвєродонецька, виданого згідно розпорядження № 401 від 29 січня 1997 року, їй та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за вищевказаною адресою. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Сєвєродонецькому БТІ 04 березня 1997 року за № 658, відповідно до законодавства, що діяло на той час. [INFO] [PERSON] помер і його частку в спірній квартирі успадкували позивач та її донька [PERSON] по частці квартири кожна. Вказала, що вищевказана квартира була пошкоджена внаслідок бойових дій та наразі позивач має намір отримати компенсацію за пошкодження житла. З метою реєстрації права власності на частку квартири, яка належить позивачеві, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач звернулася до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації права було відмовлено у зв`язку з відсутністю зареєстрованого права власності на квартиру та неможливістю отримати інформацію у БТІ з тимчасово окупованої території. Тому, позивач змушена звернутися до суду та просить задовольнити їх позовні вимоги. Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. 25 березня 2025 року позивачем надано суду нотаріально посвідчену копію правовстановлюючого документу на квартиру. Ухвалою суду, постановленою протокольно, від 19 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 14 квітня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, залучено в якості відповідача Сіверськодонецьку міську військову адміністрацію Сіверськодонецького району Луганської області Представник позивача - адвокат Гав`юк Д.М., та позивачка подали до суду письмові заяви в яких підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити та розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання позову, просила провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача, державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача, Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5\~ст.14 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 10 лютого 1997 року Відділом приватизації житла міськвиконкому м. Сєвєродонецька, згідно розпорядження № 401 від 29 січня 1997 року, [PERSON] та [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , на підставі якого їм на праві спільної сумісної власності передано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Право спільної сумісної власності на вказану квартиру було зареєстровано у Сєвєродонецькому БТІ, записано у реєстрову книгу 04 березня 1997 року за № 658. Технічним паспортом на вказану квартиру, також підтверджується, що власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 квітня 2013 року, спадщину, яка складається з частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] прийняли [PERSON] та [PERSON] по частці кожна. 25 березня 2025 року позивачем надано суду нотаріально посвідчену копію правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності, яку досліджено в судовому засіданні. Позивач [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою: [ADDRESS] по теперішній час. На даний час вона є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01 квітня 2022 року за № 6821-7000119165. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області № 73984035 від 05 липня 2024 року позивачці відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з відсутністю можливості здійснити запитування від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення або реєстрацію прав. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану"\~введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), м. Сєвєродонецьк Луганської області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України. Відповідно до пункту 3 частини третьої\~статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Зі змісту рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій вбачається, що державним реєстратором не встановлено наявності зареєстрованого права власності на спірну квартиру. Зробити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, про надання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації у державного реєстратора немає можливості, оскільки м. Сіверськодонецьк Луганської області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів\~ст. 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивачів право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] . Відтак, заявлення позовних вимог про визнання права власності на квартиру, яка належала позивачці на праві власності, набутому відповідно до закону не суперечить вищезазначеним вимогам цивільного законодавства. Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами\~статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~ЦК України\~передбачає лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1\~ст. 328 ЦК України).\~Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Позивачкою право власності набуте у 1997 році. Надане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, технічний паспорт, посвідчені та видані органом, що здійснював реєстрацію права власності на той час, свідчать про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на квартиру. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачкою було доведено її право власності на частку в спірній квартирі, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивачки на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м.Сіверськодонецьк Луганської області) на теперішній час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном, а також ініціювати питання щодо отримання компенсації за зруйноване житло, що порушує її права як власника, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved