Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08.09.2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюбі. Від шлюбу не мають спільну доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність почуттів одне до одного. Позивач вважає, що сумісне проживання, збереження сім`ї та примирення неможливі, так як відповідач не бажає йти на компроміси і змінювати своє відношення до позивача, а позивач в свою чергу не бажає проживати з жінкою, з якою він не бачить свого майбутнього. Спільного господарства сторонине ведуть. Вважає, що подальше спільне життя суперечитиме інтересам сторін. Тому просить суд розірвати шлюб. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 справу розподілено судді Волощук О.О. Ухвалою суду від 17.09.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте його представник наддала суду письмову заяву, в якій просить суд провести судове засідання без їхньої участі. Зазначила, що позовну заяву підтримують, просять її задовільнити, проти заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, судом належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та фактичного проживання, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Південноукраїнському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №194/а.с.9/. Від шлюбу сторони спільних мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved