Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що з червня 2014 року він перебував у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя у них народився син [PERSON] , батьком якого він записаний. У 2022 році, через свої політичні переконання, відповідач з сином переїхала до тимчасово окупованого Криму, а в 2023 році, на прохання сина, він повернув його додому, за погодженням відповідача, так як остання стала вживати спиртними напоями. З 2023 року він самостійно забезпечує сина всім необхідним, доглядає, виховує його, піклується про розвиток його особистості. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення: не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти, син знаходиться на повному його утриманні. У зв`язку з цим він вимушений звернутись в суд з даним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить позов задовольнити. Відповідач навіть надала власноручно підписану згоду на позбавлення її батьківських прав. Ухвалою суду від 18.06.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, витребувано докази. Ухвалою суду від 17.10.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. Відповідачем відзив на позов не подано, подано заяву про визнання позову. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 13.02.2015 року, актовий запис №279, його батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 17.06.2014 року, актовий запис № 363, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2024 року. \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що з 2023 року малолітній [PERSON] проживає у м. Кропивницькому з позивачем, який здійснює утримання та виховання дитини. Відповідач має зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] , фактично проживає у тимчасово окупованій Автономній Республіці. Крим, не виявляє щодо сина материнського піклування та турботи. На початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну позивач залишився у місті Кропивницькому, а відповідач з дитиною - в тимчасово окупованому Криму. У 2023 році на прохання [PERSON] він забрав його до м. Кропивницького, оскільки відповідач зловживала алкоголем, не піклувалась про сина. Відповідач погодилась з виїздом сина [PERSON] з позивачем та з позбавленням її батьківських прав, про що свідчать відповідні заяви. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою від 11.06.2025 року, наданою комунальним закладом «Ліцей «Лідер» Кропивницької міської ради» на учня 5-Г класу, [PERSON] , хлопець проживає з батьком, який контролює навчання сина, створює умови для його розвитку. Мати участі у вихованні [PERSON] не бере, відсутня в житті дитини. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького», на прийом до лікаря-педіатра дитина [PERSON] з`являється у супроводі батька. Мати [PERSON] станом здоров`я сина не цікавиться. Факт ухилення [PERSON] від виховання та утримання дитини підтверджують у письмових поясненнях мешканці м. Кропивницького [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дитина протягом двох років проживає з позивачем. Відповідач не цікавиться його життям, не надає будь-якої допомоги, під час спільного проживання вживала алкоголь, не піклувалась про нього. [PERSON] , який був заслуханий в судовому засіданні, пояснив, що бажає і надалі проживати з батьком і не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав відносно нього. Під час відвідування відповідача за зареєстрованим місцем проживання працівниками Управління проведено бесіду з її матір`ю [PERSON] , якій вручено запрошення для [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини. [PERSON] повідомила, що дочка проживає в тимчасово окупованій Автономній Республіці Крим, не має наміру повертатись, допомоги сину [PERSON] не надає. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання та утримання малолітньої дитини, винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Рішенням виконавчого комітету Виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 886 від 28.08.2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно даного висновку,

Outcome: approved