Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02.12.2024-100001618 від 02.12.2024 у розмірі 33550 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має невиконані кредитні зобов`язання за кредитним договором, заборгованість складається із 33\~550 грн., з яких 11\~000 грн. -тіло кредиту, 15\~400 грн.- заборгованість за процентами, 1\~650 грн. -заборгованість за комісією, 5\~500 грн. - заборгованість по неустойці. Так, як відповідач не сплатив заборгованість в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом з метою відновлення своїх порушених майнових прав. Відповідач подала відзив на позовну заяву, у якій зазначила про те, що заборгованість пред`явлена позивачем у розмірі 33\~550 грн. не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності, вказує, що позивач намагається покласти на неї, як споживача невиправданий тягар по кредитному договору, що призведе до безпідставного збагачення позивача, вказує, що позивач не дотримався вимог щодо умов кредитування і на підставі вказаного просить суд частково відмовити позивачу і стягнути з неї менше половини заявленої позивачем заборгованості. 25 серпня 2025 року представником позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Ларіоновим К.О. надіслано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої він підтвердив факт укладення між позивачем та відповідачем договору про надання грошових коштів № 02.12.2024-100001618 від 02.12.2024 в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача (веб-сайт sgroshi.com.ua), який підписано електронним підписом позикодавця та одноразовим ідентифікатором (Е762) позичальника, згенерованого під час проходження процедури укладення договору. Отже, вказаний договір укладений відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію". Також вказав, що неустойка у сумі 5\~500 грн. нарахована відповідачу відповідно до умов п.15 заявки, яка є невід`ємною частиною договору № 02.12.2024-100001618 від 02.12.2024. Також представник позивача просить суд поновити строк для формування та отримання від контрагентів додаткових доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив. 02.12.2024 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено Кредитний договір (кредитної лінії) (оферта) № 02.12.2024-100001618. Відповідно до умов Договору позичальнику надається кредит у розмірі 11 000 грн., строком на 140 днів. Дата надання кредиту 02.12.2024. Дата повернення кредиту 20.04.2025. Відповідно до п.3.3.7 Кредитного договору проценти за користування кредитом встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Пунктом 6 Заявки кредитного договору фіксована незмінна процентна ставка становить 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Пунктом 11 заявки кредитного договору плата за користування кредитом розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку. Пунктом 7 Заявки кредитного договору комісія пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту, що становить 1\~650 грн. Денна процентна ставка відповідно до п.8 Заявки кредитного договору 0,82%. Згідно із п.3.1. Кредитного договору, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-5020. Відповідно до п.4.4 Договору сторони встановили, що проценти нараховуються з дня надання кредиту включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються щоденно. Комісія нараховується в день видачі Кредиту. Також, укладеним між сторонами кредитним договором визначені та узгоджені усі умови надання кредитних коштів та умови їх користуванням, а також наслідки неналежного виконання обов`язків. Згідно з наданою позивачем Довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 02.12.2024-100001618 від 02.12.2024 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 33\~550 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 000 грн., процентів у розмірі 15\~400 грн., комісії за видачу кредиту 1\~650 грн. та неустойки у розмірі 5\~500 грн. Згідно даних цієї довідки, проценти по кредиту нараховані за період з 02.12.2024 по 20.04.2025. Статтею 628ЦК\~України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. На підставі ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст.1046,1049 ЦК України позичальник\~зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1054\~Цивільного кодексу\~України встановлено,\~що за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За змістом ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Також, приписами ст.12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 02.12.2024-100001618 від 02.12.2024 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Перерахування коштів підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 164-1807 від 18.07.2025, відповідно до якої ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надало послугу з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунку, а саме: перерахувало 02.12.2024 о 15:54:19 кошти на суму 11\~000 грн. на платіжну картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 583020505, призначення платежу: видача за договором кредиту № 02.12.2024-100001618. Реквізити вказаної картки вказані відповідачем у Заявці кредитного договору № 02.12.2024-100001618 від 12.02.2024, який укладений 0 15:53 год. 02.12.2024, крім того такі ж реквізити споживача зазначені у п.4.1. кредитного договору. Розрахунки, квитанції або інші докази, які б могли свідчити про погашення вказаного кредиту матеріали справи не містять, стороною позивача не надані. Таким чином, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 02.12.2024-100001618 від 12.02.2024, а отже позовні вимоги щодо нарахування процентів за користування кредитом, а також нарахована одноразова комісія за надання кредиту є обґрунтованими, оскільки права позивача порушені: кредитні кошти відповідачем не повернуті. Ураховуючи положення ч. 1 ст.5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1,2 ст.6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписання електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст.8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні\~довірчі послуги» підлягають судовому захисту. Досліджений Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е 762, а отже є таким, що має юридичну силу. Положеннями ст.89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу було подано відзив на позов, яким [PERSON] частково визнає позовні вимоги позивача, та з урахуванням засад захисту права споживачів та засад цивільного законодавства, просить суд частково відмовити позивачу в задоволенні його вимог. З огляду\~на вказане\~суд зазначає,\~що у кредитному договорі визначені умови кредитування, де серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, а також його орієнтована загальна вартість та комісія, з чим відповідач погодилася, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором, разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5 500 грн. суд зазначає, що пунктом 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по цей час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу неустойку в розмірі 5 500 грн., яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до позовних вимог, ціна позову у справі становила 33\~550 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 28 050 грн., в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 83,60 %. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 2\~025,13 грн., які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 2\~422,40 * 83,60 /100 = 2\~025,13 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2\~025,13 грн., сплаченого судового збору.

Outcome: partial