Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Компанії "Tetra Tech Es, Inc", третя особа: Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" про поновлення на роботі. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд: 1) визнати незаконним та скасувати Наказ Компанії "Tetra Tech Es, Inc." 12-к від 10.04.2025 року "Про звільнення п. [PERSON] з посади Головного радника із закупівель"; 2) поновити [PERSON] на посаді Головного радника із закупівель Компанії "Tetra Tech Es, Inc." з 16.04.2025 року; 3) стягнути з Компанії "Tetra Tech Es, Inc." на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 07.11.2025 року, що становить 2 358 165, 40 грн. з урахуванням збільшення розміру станом на день ухвалення рішення по справі; 4) стягнути з Компанії "Tetra Tech Es, Inc." на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. Обґрунтував свої позовні вимоги тим, що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з Компанією "Tetra Tech Es, Inc." 01 березня 2019 року на посаді менеджера з закупівель за наказом №5-к від 28 лютого 2019 року. 05 травня 2023 року наказом №9/1-к [PERSON] переведений на посаду заступника начальника відділу закупівлі та ланцюгів постачання. 16 липня 2024 року Доповненням №7 до трудового договору було змінено назву посади [PERSON] на Генерального радника з закупівель. Наказом №12-к "Про звільнення п. [PERSON] з посади Головного радника із закупівель" [PERSON] звільнено із займаної ним посадина підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв?язку із закінченням строку трудового договору з 15.04.2025 року. [PERSON] вважає звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України незаконним, оскільки строк дії трудового договору не закінчився, тому наказ про звільнення підлягає скасуванню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 17 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача зазначає, що звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України відбулося правомірно, оскільки закінчився строк, на який було укладено трудовий договір. Зазначає, що Компанія, дбаючи про найкращі інтереси працівників, якнайдовше зберігала з ними трудові відносини з огляду на політичну невизначеність. Вважає, що звільнення Позивача 26.02.2025 року було б порушенням законодавства, оскільки не було технічної можливості провести з ним розрахунок. У відзиві представник Відповідача також зазначає, що трудовий договір між Позивачем та Відповідачем не може мати безстроковий характер з огляду на умови виконання роботи. Вважає, що поновити Позивача на займаній ним посаді буде неможливо з огляду на припинення дії Свідоцтва №298 про акредитацію виконавця (юридичної особи-нерезидента). 20 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, за змістом якого представник Позивача зазначає, що оскільки як у момент звільнення, так і станом на дату подання відповіді на відзив на позовну заяву Проект енергетичної безпеки, за яким Компанія є виконавцем та отримала акредитацію, припинено не було, а тому не було розірвано Договір між Відповідачем та USAID. З огляду на таке вважає, що Відповідач діяв незаконно, звільняючи Позивача за п.2 ст. 26 КЗпП України. Також зазначає, що трудові відносини між Позивачем та Відповідачем стали безстроковими, оскільки 26.02.2025 року Відповідач Позивача не звільнив, а продовжив трудові відносини, продовжував виплачувати заробітну плату. 01 липня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшло заперечення, за змістом якого представник Відповідача зазначає, що Позивач помилково вважає, що підстава для його звільнення 15.04.2025 року не настала, оскільки акредитація Компанії триває до 30.06.2025 року. Також зазначає, що залучення Позивача в проект міжнародної технічної допомоги, який фінансується USAID, залежить від погодження його призначення USAID, а тому працевлаштування Позивача без погодження USAID є неможливим. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до трудового договору, укладеного 01 березня 2019 року, 01 березня 2019 року між [PERSON] та Компанією "Tetra Tech Es, Inc." у місті Києві було укладено трудовий договір. Згідно з п. 1 трудового договору від 01 березня 2019 року за цим Договором співробітник зобов?язується виконувати роботу на посаді Менеджера із закупівель (опис посади в Додатку №2), а Роботодавець погоджується прийняти Співробітника на роботу на визначену посаду та зобов?язується забезпечити Співробітникові належні умови праці і виплачувати винагороду відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п. 2 трудового договору від 01 березня 2019 року цей договір набуває чинності 01 березня 2019 року і діє до 30 червня 2023 року. Дати чинності договору засновуються на тимчасовому критерії Проекту, наявності фінансування для певних посад за договором між USAID та Роботодавцем. За будь-яких умов цей договір зберігатиме чинність не довше, ніж період акредитації Роботодавця у зв?язку із виконанням Проекту, чи чинність договору USAID та Роботодавцем та залежить від погодження USAID щодо призначення співробітника на Проект. 01 березня 2021 року Доповненням №2 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його п. 3.1. та визначено рівень заробітної плати у розмірі 20, 80 доларів США за одну відпрацьовану годину. 01 березня 2022 року Доповненням №3 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його п. 3.1. та визначено рівень заробітної плати у розмірі 22, 932 доларів США за одну відпрацьовану годину. 01 березня 2023 року Доповненням №4 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його п. 3.1. та визначено рівень заробітної плати у розмірі 25, 2250 доларів США за одну відпрацьовану годину. 28 квітня 2023 року Доповненням №5 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його Розділ 2 та визначено, що договір набуває чинності з 01 березня 2019 року і діє до 30 червня 2024 року. Договір підлягає продовженню відповідно до потреб та фінансування програми. 05 травня 2023 року Доповненням №6 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його Розділ 1 в частині посади [PERSON] та п.3.1, яким визначено рівень заробітної плати у розмірі 31, 25 доларів США за одну відпрацьовану годину. 05 травня 2023 року наказом №9/1-к [PERSON] був переведений на посаду заступника начальника відділу закупівель та ланцюгів постачання. 31 січня 2024 року Доповненням №7 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його Розділ 2 та визначено, що договір набуває чинності з 01 березня 2019 року і діє до 30 червня 2025 року. Договір підлягає продовженню відповідно до потреб та фінансування програми. 16 липня 2024 року Доповненням №8 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено Розділ 1 назви посади та вказано нову назву посади - Генеральний радник із закупівель. 23 липня 2024 року наказом №29-к [PERSON] було переведено на на посаду головного радника із закупівель. 01 грудня 2024 року Доповненням №7 до трудового договору від 01 березня 2019 року було змінено його п.3.1 та визначено розмір заробітної плати у розмірі 34, 19531 доларів США за одну відпрацьовану годину. 31 березня 2025 року [PERSON] було вручено повідомлення про скорочення штату працівників та скорочено посаду [PERSON] - Головного радника із закупівель на підставі наказу №9-к "Про скорочення штату працівників". В трудовій книжці зроблено запис №20 від 31 березня 2025 року наступного змісту: "Звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України, Наказ №3-к від 17 березня 2025 року". 31 березня 2025 року в трудовій книжці [PERSON] зроблено запис за №21, у якому зазначається наступне: "Запис за №20 вважати недійсним". 10 квітня 205 року наказом №11 "Про скасування наказу №9-к від 31 березня 2025 року про скорочення штату працівників" скасовано наказ №9-к. [PERSON] повідомили про скасування скорочення штату працівників та відкликання повідомлення про скорочення. 10 квітня 2025 року [PERSON] повідомлено про припинення трудових відносин, а саме про те, що трудовий договір від 01 березня 2019 року буде припинений з 15 квітня 2025 року. 10 квітня 2025 року наказом №12-к "Про звільнення п. [PERSON] з посади Головного радника із закупівель" [PERSON] звільнено із займаної ним посади за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору з 15 квітня 2025 року. [PERSON] вважає звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України незаконним, оскільки строк дії трудового договору не закінчився, тому наказ про звільнення підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог, суд зазначає наступне. Компанія "Tetra Tech Es, Inc." створена відповідно до законодавства Сполучених Штатів Америки та діє на підставі Свідоцтва №298 про акредитацію виконавця, виданого Міністерством економічного розвитку та торгівлі України 05 жовтня 2018 року. Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. Компанія "Tetra Tech Es, Inc." не має в Україні зареєстрованого відповідно до законодавства України представництва. Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про міжнародне приватне право" до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Оскільки робота виконується на території України, в місті Києві, до спірних правовідносин буде застосовуватись право України. Згідно зі ст. 1 КЗпП України Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Згідно з ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до Розділу 2 трудового договору від 01 березня 2019 року між [PERSON] та Компанією "Tetra Tech Es, Inc." договір набуває чинності 01 березня 2019 року і діє до 30 червня 2025 року. Договір підлягає продовженню відповідно до потреб та фінансування програми (проекту). Ці дати чинності Договору засновуються на тимчасовому характеру Проекту, наявності фінансування для певних посад та договорі між USAID та Роботодавцем. За будь-яких умов цей Договір зберігатиме чинність не довше ніж період акредитації Роботодавця у зв?язку із виконанням Проекту, чи чинність договору між USAID та Роботодавцем, та залежить від погодження USAID щодо призначення Співробітника в Проект. Якщо припиняється дія контракту з USAID чи Компанією, даний Договір припиняє свою дію. Таким чином, сторони погодили, що трудовий договір укладається на строк до 30 червня 2025 року, або на строк акредитації Компанії "Tetra Tech Es, Inc." у зв?язку із виконанням Проекту, або на строк чинності договору між USAID та Компанією "Tetra Tech Es, Inc.", у випадку, якщо будь-яка з двох останніх підстав настане раніше ніж 30 червня 2025 року. Отже, згідно з волевиявленням сторін, трудовий договір від 01 березня 2019 року укладено на визначений строк, який спливає або 30 червня 2025 року, або із настанням такої події як закінчення акредитації Компанії "Tetra Tech Es, Inc." чи закінчення строку чинності договору між USAID та Компанією "Tetra Tech Es, Inc.". [PERSON] у позовній заяві стверджує, що його звільнення у зв?язку із закінченням строку трудового договору мало б відбутися 26 лютого 2025 року, у день отримання Компанією "Tetra Tech Es, Inc." повідомлення від про припинення договору від USAID № 72012118C00003, а тому звільнення після цієї дати є безпідставним. З приводу звільнення [PERSON] після 26 лютого 2025 року суд зазначає наступне. Зазначення у тексті повідомлення про припинення договору від USAID № 72012118C00003 від 26 лютого 2025 року не свідчить про припинення договору між USAID та Компанією "Tetra Tech Es, Inc." саме 26 лютого 2025 року, а вказує на те, що USAID дає інструкції Компанії "Tetra Tech Es, Inc." припинити усі договори, зокрема з працівниками, негайно. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Звільнення [PERSON] у день надходження Компанії "Tetra Tech Es, Inc." повідомлення про припинення договору від USAID № 72012118C00003 як процес потребує ряду підготовчих і організаційних дій та внутрішніх погоджень. Виплати [PERSON] здійснює Державне підприємство Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв - третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі на підставі договору між Компанією "Tetra Tech Es, Inc." та Державним підприємством Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв. Договором передбачено завчасне повідомлення Компанією "Tetra Tech Es, Inc." Державного підприємства Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв про майбутні виплати працівникам у випадку звільнення. З огляду на таке суд погоджується з доводами Відповідача стосовно того, що звільнити [PERSON] 26 лютого 2025 року не було можливим у зв?язку із необхідністю здійснення розрахунків із залученням Державного підприємства Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв. Щодо неможливості укладення безстрокового трудового договору суд зазначає наступне. Згідно з ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Компанія "Tetra Tech Es, Inc." є юридичною особою, створеною за законодавством Сполучених Штатів Америки, яка діє на підставі Свідоцтва №298 про акредитацію виконавця (юридичної особи-нерезидента) проекту (програми) міжнародної технічної допомоги, виданого Міністерством економічного розвитку та торгівлі України 05 жовтня 2018 року строком дії до 30 червня 2025 року. Фінансування програми технічної допомоги "Проект енергетичної безпеки" здійснювалось USAID на підставі договору з Компанією "Tetra Tech Es, Inc.". Порядок залучення, використання та моніторингу державної технічної допомоги №153 визначає процедуру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 року, визначає процедуру залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, в тому числі державної реєстрації, моніторингу проектів (програм), акредитації виконавців (юридичних осіб-нерезидентів), реєстрації представництва донорської установи в Україні. Згідно з пунктами 11, 12 Порядку залучення, використання та моніторингу державної технічної допомоги від 15 лютого 2002 року № 153 проекти (програми) підлягають обов`язковій державній реєстрації. Державна реєстрація проектів (програм) є підставою для акредитації їх виконавців, а також реалізації права на одержання відповідних пільг, привілеїв, імунітетів, передбачених законодавством та міжнародними договорами України. Оскільки Компанія "Tetra Tech Es, Inc." є нерезидентом та здійснює свою діяльність з реалізацію програми технічної допомоги "Проект енергетичної безпеки", така діяльність підлягає акредитації у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно з п. 34 Порядку залучення, використання та моніторингу державної технічної допомоги від 15 лютого 2002 року № 153 свідоцтво про акредитацію виконавця (юридичної особи - нерезидента) проекту (програми) міжнародної технічної допомоги видається на строк дії договору (контракту) або проекту (програми). Зазначене свідоцтво є: підтвердженням статусу виконавця (юридичної особи - нерезидента) як такого, що забезпечує реалізацію проекту (програми) відповідно до положень міжнародного договору України; підставою для звернення в установленому порядку щодо виготовлення спеціальних печаток і штампів виконавця, відкриття відповідних спеціальних рахунків в банках, відомості про які внесено до Державного реєстру банків, що використовуються для впровадження проектів (програм), одержання спеціальних службових карток і номерних знаків транспортних засобів для виконавців та їх іноземних працівників, інших спрямованих на реалізацію проекту (програми) дій, передбачених законодавством. Отже, Компанія "Tetra Tech Es, Inc." є юридичною особою-нерезидентом, створеною за законодавством Сполучених Штатів Америки, не має зареєстрованого представництва в Україні та здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про акредитацію виконавця проекту міжнародної технічної допомоги. Згідно з Порядком залучення, використання та моніторингу державної технічної допомоги від 15 лютого 2002 року №153 Компанія "Tetra Tech Es, Inc." не може здійснювати діяльність в Україні, в тому числі працевлаштовувати громадян України, не маючи чинної акредитації виконавця проекту міжнародної технічної допомоги. Стосовно твердження [PERSON] згадує про залучення Компанії "Tetra Tech Es, Inc." до ще одного проекту міжнародної технічної допомоги «Забезпечення енергопостачання, підвищення стійкості та сполучення (SPARC)», реєстраційна картка проекту №SS44-02 суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 Порядком залучення, використання та моніторингу державної технічної допомоги від 15 лютого 2002 року №153 проект - документ, яким визначаються спільні дії учасників проекту (партнерів з розвитку, виконавців, бенефіціарів, реципієнтів), а також ресурси, необхідні для досягнення цілей надання міжнародної технічної допомоги, у тому числі співфінансування з інших джерел, протягом установлених строків. Відповідно до п. 34 Порядку залучення, використання та моніторингу державної технічної допомоги від 15 лютого 2002 року №153 свідоцтво про акредитацію виконавця (юридичної особи - нерезидента) проекту (програми) міжнародної технічної допомоги видається на строк дії договору (контракту) або проекту (програми). Таким чином, на кожен проект міжнародної технічної допомоги видається окрема реєстраційна картка проекту, на підставі якої виконавець отримує свідоцтво про акредитацію, де вказується щодо якого проекту його видано. Таким чином, можливість здійснювати діяльність в Україні (в тому числі, працевлаштовувати громадян України) розмежовується щодо кожного окремого проекту. Окрім того, як перебачено трудовим договором між [PERSON] та Компанією "Tetra Tech Es, Inc.", а саме пунктом 2, цей договір набуває чинності 01 березня 2019 року і діє до 30 червня 2023 року. Дати чинності договору засновуються на тимчасовому критерії Проекту, наявності фінансування для певних посад за договором між USAID та Роботодавцем. За будь-яких умов цей договір зберігатиме чинність не довше, ніж період акредитації Роботодавця у зв?язку із виконанням Проекту, чи чинність договору USAID та Роботодавцем та залежить від погодження USAID щодо призначення співробітника на Проект. Тобто, трудовий договір від 01 березня 2019 стосується лише роботи на Проекті на інші проекти не розповсюджується. Без погодження USAID працевлаштування Позивача на іншому проекті, зокрема, проекту міжнародної технічної допомоги «Забезпечення енергопостачання, підвищення стійкості та сполучення (SPARC)», реєстраційна картка проекту N?5544-02, є неможливим. Трудова функція [PERSON] полягала виключно в підтримці Фонду енергетичної безпеки і не продовжується в рамках проекту «Забезпечення енергопостачання, підвищення стійкості та сполучення (SPARC)». Також суд зауважує, що трудовий договір від 01 березня 2019 року між [PERSON] та Компанією "Tetra Tech Es, Inc." відповідно до Розділу 2 був укладений на строк до 30 червня 2025 року або на строк дії акредитації Компанії "Tetra Tech Es, Inc." у зв?язку із виконанням проекту міжнародної технічної допомоги, або на строк чинності договору між USAID та Компанією "Tetra Tech Es, Inc.". Суд зауважує, що договір між USAID та Компанією "Tetra Tech Es, Inc." не регулюється відповідно до законодавства України, у зв?язку із чим не вбачається можливим визначити чіткі строки припинення зобов?язань за таким договором. Строк дії акредитації Компанії "Tetra Tech Es, Inc." та кінцевий строк дії трудового договору від 01 березня 2019 року - 30 червня 2025 року. Станом на дату ухвалення рішення по справі сторонами не надано суду доказів, які свідчили б про продовження дії свідоцтва про акредитацію виконавця №289, на підставі якого Компанія "Tetra Tech Es, Inc." здійснює свою діяльність в Україні. Таким чином, відсутні підстави вважати, що Компанія "Tetra Tech Es, Inc." продовжила здійснювати свою діяльність з реалізації програми технічної допомоги "Проект енергетичної безпеки" на території України. Згідно з Реєстраційною карткою проекту енергетичної безпеки строк реалізації проекту №72012118С00003 завершився 30 червня 2025 року. З огляду на таке суд доходить до висновку, що вимога про поновлення [PERSON] на посаді Головного радника із закупівель Компанії "Tetra Tech Es, Inc." з 16.04.2025 року задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 10 квітня 2025 року наказом №12-к "Про звільнення п. [PERSON] з посади Головного радника із закупівель" [PERSON] звільнено із займаної ним посади за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору з 15 квітня 2025 року. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою. Суд дійшов до висновку, що оскільки наказом №12-к "Про звільнення п. [PERSON] з посади Головного радника із закупівель" від 10 квітня 2025 року [PERSON] звільнено з посади Головного радника із закупівель правомірно, то вимушеного прогулу за час з 16 квітня 2025 року по 07 листопада 2025 року не відбулось. Отже, вимога про стягнення з Компанії "Tetra Tech Es, Inc." на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 2 358 165, 40 грн. з урахуванням збільшення розміру станом на день ухвалення рішення по справі задоволенню не підлягає Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині 1 статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною 1 статті 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Слід зважати, що рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. При цьому слід зважати, що рівність учасників процесу встановлюються не обмежено в конкретному судовому процесі, а стосовно всіх суб`єктів, які звернулися до суду за захистом своїх прав. Рівність має забезпечуватися навіть в окремих непов`язаних судових провадженнях. Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при дослідженні доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані. Рішенням у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява №12952/87 від 23.05.1993 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №18390/91 від 09 грудня 1994 року). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», заява №37801/97 від 01 липня 2003 року). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково. Щодо судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. Враховуючи викладене на підставі ст. 23, 116, КЗпП України,

Outcome: dismissed