Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 1323808. Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» 07.09.2021 укладено договір факторингу № 1-07092021, а між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 07.09.2021 укладено договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, на підставі якого ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права вимоги до відповідача в сумі 6411,00 грн, із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 3411,00 грн. Тому оскільки боржником умови договору не виконані, позивач просить стягнути з нього на свою користь заборгованість у розмірі 6411,00 грн та судовий збір. Окрім того, до суду направлено заяву про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши в ньому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перерахунку коштів у розмірі 3000,00 грн позичальнику, так як номер платіжної картки є частково зашифрованим і позначень 16-тизначного номеру картки не містить ні зі змісту кредитного договору, а ні в будь-яких інших документах реквізити повного карткового рахунку відсутні. Окрім того, зазначений розрахунок заборгованості не можна покласти в основу рішення у справі, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, тобто даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, провадження у справі закрити. Від позивача надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що відповідно до умов укладеного кредитного договору кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладанні кредитного договору. До бази даних товариства від платіжного сервісу надходить виключно частина номеру картки та токен, згенерований платіжним сервісом, що забезпечує безпеку збереження інформації. Ні первісний кредитор, ні позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», з якого вбачається, що 08.12.2020 о 09:30:07 було проведено транзакцію на суму 3000,00 грн, маска картки [NUMBER] . За таких обставин первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим позичальником. Отже, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного в позові, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів. Тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що вказаний розмір витрат на надання правової допомоги, який просить стягнути позивач, є непропорційним та неспівмірним із складністю справи, тому просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 1323808, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн, строком на 30 днів. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореними шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який були надіслані на номер мобільного телефону відповідача. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, які були перераховані на платіжну картку клієнта 08.12.2020, маска картки [NUMBER] , що підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «Лінеура Україна» від 02.07.2025. 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021. Між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 07.09.2021 укладено договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 1323808 до відповідача в сумі 6411,00 грн. 13.06.2025 позивачем направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості у розмірі 6411,00 грн за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів кредитором нараховано заборгованість за кредитним договором № 1323808 в розмірі 6411,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 3411,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, а до позивача перейшло право вимоги за ним згідно укладеного договору відступлення права вимоги, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 6411,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. При вирішенні питання стягнення з відповідача судових витрат суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, якими визначено, що повинен враховувати суд при розподілі судових витрат. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, судді ВС зазначають, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»). Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано: договір № 09/07/2025 про надання правової допомоги укладеного адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 09.07.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатом Пархомчуком С.В. адвокатською діяльністю від 18.07.2019, копію акту про отримання првової допомоги від 21.10.2025 та копію платіжної інструкції № 1037 від 21.10.2025 на суму 10500,00 грн. Поряд із тим, необхідно зауважити, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерію розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved