Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить здійснити поділ спільного майна, виділити відповідачу побутові речі на загальну суму 68994,01 грн, стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості майна (побутових речей) в сумі 34497,01 грн; визнати спільною сумісною власністю автомобіль марки Ford Focus, тип кузова - універсал,\~2006\~року випуску, зареєстрований 25 березня 2021 року, виділити у власність відповідача автомобіль та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію за частини вартості транспортного засобу у розмірі 92605 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 23 липня 2010\~року перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2025 року. Перед розірванням шлюбу змушена була покинути квартиру, в якій проживала з відповідачем, та переїхати жити до батьків, так як відповідач створював нестерпні умови для проживання, вживав алкогольні напої, ображав та залякував. Виселяючись з квартири не змогла взяти ніяких речей, які були куплені за її кошти, оскільки відповідач не дозволив. Все майно, яке придбавалося за період спільного проживання, купувала фактично сама, оскільки відповідач за період спільного проживання майже ніде не працював та жив за її рахунок. Відповідач змінив замки в квартирі та нічого не віддав із набутого у шлюбі спільного майна. Пропонувала продати спільний автомобіль, який знаходиться у користуванні відповідача, та кошти від продажу розділити порівну. Однак, відповідач заявив, що автомобілем буде користуватися тільки він та ніяких коштів вона не отримає. У період шлюбу набули у власність побутові речі загальною вартістю 68994,01 грн. Майно (побутові речі) залишилось у користуванні відповідача у квартирі, де він проживає. Окрім того, у період шлюбу був придбаний автомобіль Ford Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Ринкова вартість транспортного засобу на час подачі позову становить 185210 грн. Оскільки відповідач не віддає половину майна (побутову техніку тощо), а також неможливо домовитись з ним про компенсацію вартості частини майна, відповідач користується та розпоряджається всім спільно нажитим майном сам, вважає, що відповідач повинен компенсувати частину вартості придбаного у шлюбі майна. Ухвалою від 04 вересня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що здійснити поділ побутових речей в натурі неможливо, оскільки відповідач відмовляється віддати половину набутих спільно речей, доступу до квартири, де знаходяться речі, позивач не має. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 23 липня 2010 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2025 року у справі № 569/8868/25. 25 березня 2021 року ТСЦ 5641 за [PERSON] , як власником, зареєстрований транспортний засіб марки «Ford», моделі «Focus», 2006 року випуску, номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та повідомленням Територіального сервісного центру МВС № 5641від 03 липня 2025 року. Середня ринкова вартість автомобіля Ford Focus, тип кузова-універсал, 2006 року випуску, двигун бензиновий, об`єм двигуна 1798 куб.см, коробка передач механічна, колісна формула 4х2, станом на 01 серпня 2025 року становить 185210 грн, про що свідчить довідка оцінювача [PERSON] від 01серпня 2025 року. У справі також наявні докази придбання: кухонного куточка Лорд вартістю 1652 грн, що підтверджується видатковою накладною № 262111215 від 18 грудня 2015 року; мікрохвильової печі LGMS-2022D вартістю 1619 грн, що підтверджується товарним чеком № КВ-0040967 від 16 березня 2015 року; кухонної системи «Пенал 60/204» вартістю 4063,01 грн, що підтверджується замовленням клієнта № 144982 від 03 лютого 2022 року; ліжка «Фрезія» вартістю 8500 грн, що підтверджується договором індивідуального замовлення № 181 від 30 жовтня 2020 року; матраца «Латте» вартістю 4460 грн, що підтверджується договором індивідуального замовлення № 179 від 30 жовтня 2020 року. Майнові відносини між подружжям регулює Сімейний кодекс України (далі СК України). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується \~ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.68 СК України). Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). За нормами ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач просить поділити придбане за час шлюбу майно: автомобіль Ford Focus та побутові речі - ліжко «Фрезія», матрац «Латте», кухонна система «Пенал 60/204», мікрохвильова піч LG, кухонний куточок Лорд, стільчики дерев?яні (з м?якою коричневою оббивкою) 2 шт, телевізор плазмовий TCL; тумбочка для взуття коричнева (на 3 полички), газова плита Веко, витяжка на кухні, холодильник Vestfrost двокамерний, бойлер 80л, вікно пластикове на кухні, балконний блок пластиковий (двері та вікно), пральна машинка SamsungDiamond 4.0кг. Разом з тим, докази придбання стільчиків дерев?яних, телевізора плазмового TCL, тумбочки для взуття вартістю 2000 грн, газової плити Веко, витяжки, холодильникаVestfrost, бойлера 80 л, вікна пластикового, балконного блока пластикового та пральної машинки Samsung Diamond 4.0 кг у справі відсутні. Фотографії побутових речей не є належним доказом придбання цих речей сторонами та їх вартості. Транспортний засіб Ford Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ліжко «Фрезія», матрац «Латте», кухонна система «Пенал 60/204», мікрохвильова піч LG, кухонний куточок «Лорд» придбані сторонами за час перебування у шлюбі. Докази, які б свідчили, що набуте сторонами за час шлюбу майно не може входити до спільної власності подружжя з підстав його придбання за кошти, які належали одному з подружжя особисто, у справі відсутні. Отже, набуті сторонами за час шлюбу транспортний засіб Ford Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ліжко «Фрезія», матрац «Латте», кухонна система «Пенал 60/204», мікрохвильова піч LG, кухонний куточок «Лорд» є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Підстав для відступу від засади рівності часток подружжя на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, позивач не зазначала. Позивач стверджує, що спірний транспортний засіб та побутові речі знаходяться у власності та користуванні відповідача. Докази на спростування вказаної обставини у справі відсутні. Беручи до уваги, що спільним майном фактично користується відповідач, а також враховуючи, що позивач погоджується на отримання грошової компенсації її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, запропонований позивачем варіант поділу спільного майна подружжя суд вважає прийнятним. Загальна вартість спільного сумісного майна (побутових речей) становить 20294,01 грн. Вартість спірного автомобіля становить 185210 грн. Частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки доказів наявності іншої домовленості між подружжям матеріали справи не містять. Отже, вартості майна (побутових речей), вартість якого підтверджена належними доказами, становить 10147 грн (20294,01 грн/2), вартості транспортного засобу становить 92605 грн (185210 грн/2). Таким чином, грошова компенсація частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя (побутові речі) становить 10147 грн, на спірний транспортний засіб 92605 грн. Загальна сума компенсації становить 102752 грн. Заявлення окремо вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними. Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц. З огляду на встановлені обставини, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1029,51 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial