Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

15 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 08 жовтня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак наразі шлюбні відносини припинені. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з нею. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 20.10.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання на 10 листопада 2025 року о 10 год. 30 хв. 21 жовтня 2025 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , згідно з якою він позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак у поданій раніше заяві, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Відповідно до частини третьої\~статті 211ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно зі частиною другою\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідив та оцінив матеріали справи, докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2019 року, однак наразі шлюбні відносини припинені. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як убачається із копії довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради № 11355 від 03.10.2025 позивачка разом із сином [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач участі у забезпеченні дитини не приймає. Отже, між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексуУкраїни (далі СК України). При вирішенні цього спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі частинами восьмою-десятою\~статті 7СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою\~статті 182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами першою та четвертою\~статті 206 ЦПК України\~передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд заначає наступне. Відповідно до частини шостої\~статті 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом положень частини першої\~статті 142 ЦПК України\~та частини третьої\~статті 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на наведене вище, ураховуючи те, що відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, а також те, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (50% від встановленої ставки судового збору), а іншу частину судового збору у сумі 605,60 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного вище, ст.\~7,\~150,\~180-182 СК України,

Outcome: approved