Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Макс\~Кредит" звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 00-10089217 від 27.11.2024 року станом на 06.03.2025 року у розмірі 7 771, 40 грн., та судові витрати по справі. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 27.11.2024року між ТОВ "Макс Кредит" та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-10089217, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 3 500, 00 грн. на строк 360 днів (до 22.11.2025); стандартна процентна ставка 1,47 % (в день). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме на «12.12.2024» та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом дії кредитної лінії (строку кредитування). На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 3 500, 00 грн, про що свідчить підтвердження щодо здійсненням переказу грошових коштів від ТОВ "ПРОФІТГІД". 28 липня 2023 року між ТОВ ««ПрофітГід» та ТОВ "Макс\~Кредит" було укладено договір на переказ коштів №ПГ-714. Таким чином, позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договором, чим у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Натомість, відповідач не виконав свої зобов`язання, не повернув грошові кошти у повному обсязі у порядку та у строки визначені умовами договору, внаслідок чого у станом на 06.03.2025 утворилась заборгованість у розмірі 7 771, 40 грн., з яких основна заборгованість 3 500, 00 грн, заборгованість за комісією 700 грн., заборгованість за процентами 2 171, 40 грн, заборгованість зі штрафів 1 400, 00 грн. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 05.05.2025 року задоволено позовні вимоги ТОВ "Макс\~Кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнуто з [PERSON] ,\~ [INFO] \~ (адреса місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Макс\~Кредит" (адреса місцезнаходження: вул. Малевича Казимира, 86, корп. "Е", м. Київ, код ЄДРПОУ 42806643)\~суму заборгованості у розмірі 7 771 (сім тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп Додатковим рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 року заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" Тисячник Р.Р. про ухвалення додатково рішення задоволено. Стягнуто з [PERSON] ,\~ [INFO] \~ (адреса місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Макс\~Кредит" (адреса місцезнаходження:\~вул.\~Малевича Казимира,\~86,\~корп.\~"Е",\~м.\~Київ,\~код ЄДРПОУ\~42806643) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. Ухвалою Новобаварського районного\~суду м.\~Харкова від 20.06.2025 року заочне рішення Новобаварського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~05.05.2025\~року та\~додаткове рішення\~Новобаварського районного\~суду м.\~Харкова від\~15.05.2025\~року по\~справі за\~позовом Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Макс\~Кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано, а справу призначено до розгляду в судове засідання. 25\~серпня 2025\~року представником\~відповідача [PERSON] -\~адвокатом Борзовим\~Ярославом Едуардовичем подано відзив на позовну заяву в якому просить залишити позовну заяву без задоволення. В обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позовні вимоги позивача є необгрнтованими, безпідставними і незаконними. Згідно з умовами пункту 1.6 Договору, -"Кредитодавець одноразово в момент видачіКредиту нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від Суми кредиту, що складає: 700.00 (сімсот гривень нуль копійок) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору."Однак відповідач та його представник відповідача вважають, що умови договору, яким передбачено сплату комісійної винагороди за видачу кредиту є нікчемними, а вимоги щодо її сплати є безпідставними та не підлягають задоволенню.Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. Позивачем нараховано підвищена процентна ставка (інший платіж)за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за кредитним договором, така вимога не підлягає задоволенню на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача Тисячник Р.Р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача [PERSON] -\~адвокат Борзов\~Я.Е. заперечував проти позову та просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 27.11.2024 року Товариство "Макс Кредит" та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії №00-10089217 від 27.11.2024 року, відповідно до якого Товариство надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ними та виконувати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами укладеного кредитного договору та паспорту споживчого кредиту вбачається, що загальна сума кредиту становить 3 500, 00 грн., строк кредитування 360 днів; стандартна процентна ставка 1,47 % (в день). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме на «12.12.2024» та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом дії кредитної лінії (строку кредитування). Договір кредитної лінії №00-10089217 від 27.11.2024, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №00-10089217 від 27.11.2024 року вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 06.03.2025 становить 7 771, 40 грн., з яких основна заборгованість 3 500, 00 грн, заборгованість за комісією 700 грн., заборгованість за процентами 2 171, 40 грн, заборгованість зі штрафів 1 400, 00 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "Макс\~Кредит" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ "Макс\~Кредит" та [PERSON] 27.11.2024 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 06.03.2025 року склалась заборгованість за кредитним договором - 3 500, 00 грн. Відповідно до умов Договору відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами, в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем нараховано 700 грн. - заборгованість за комісією, 2 171, 40 грн. - заборгованість за процентами, 1 400, 00 грн. - заборгованість зі штрафів. Щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією за кредитним договором № 00-10089217 від 27.11.2024 року суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року). Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ Про банки та банківську діяльність, частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті 3 та частини третьої статті 509 ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні стягнення простроченої заборгованості за комісією, у зв`язку з тим, що така вимога є нікчемною. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на\~користь ТОВ "Макс\~Кредит" підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат в суді. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обгрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог розумності та справедливості, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial