Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №5213, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області 06.11.2019, щодо стягнення з позивача грошових коштів в сумі 11019,58 гривень на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». В серпні 2023 року під час оформлення спадщини нотаріус повідомив Позивача, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень наявне виконавче провадження від 16.12.2019, боржником за яким є Позивач. З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень позивач дізнався, що щодо нього 16.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною було відкрито виконавче провадження № 60883911, стягувачем за яким є Відповідач, про виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича №5213 від 06.11.2019 про стягнення заборгованості в розмірі 11519,58 грн на користь Відповідача. Копії виконавчого напису на той момент в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень не було. Оскільки позивач ніколи не мав жодних відносин з відповідачем і не розумів, про яку заборгованість взагалі йде мова, він в телефонному режимі звернувся до приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича за роз`ясненням про порядок отримання копії виконавчого напису, вчиненого щодо нього, та документів з даної нотаріальної справи. Нотаріус йому повідомив, що дана інформація є нотаріальною таємницею, вона не може бути надана ні шляхом листування, ні тим більше в телефонному режимі, а тільки за особистим зверненням Позивача. Аналогічну інформацію позивач отримав від приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни. Позивач не має можливості особисто звернутися до приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича та приватного нотаріуса Клітченко Оксани Анатоліївни для отримання інформації щодо виконавчого напису нотаріуса № 5213 від 06.11.2019, оскільки з 2022 року перебуває на службі в ЗСУ, приїжджає додому у відпустку дуже рідко і на короткий час (1-2 дні). У зв`язку з вищезазначеним позивач 03.11.2023, під час приїзду до смт Ріпки, звернувся до адвоката Куліша Юрія Анатолійовича з проханням надіслати адвокатський запит приватному нотаріусу Колейчику Володимиру Вікторовичу для витребування копії виконавчого напису № 5213 від 06.11.2019 та копій документів, на підставі яких було вчинено зазначений виконавчий напис, або, як мінімум інформації, де зберігається дана нотаріальна справа, щоб Позивач під час наступного приїзду знав куди звертатися за копією документів. Проте, лист адвоката Куліш Юрія Анатолійовича направлений на адресу приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича (взяту з Єдиного реєстру нотаріусів), повернувся відправнику. При цьому в Єдиному реєстрі нотаріусів відсутня інформація про анулювання або призупинення свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича. 24.11.2023 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень з`явилася постанова приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої загальна сума стягнення за вищезазначеним виконавчим провадженням на дату подання даного позову складає 13271,54 грн (в т.ч. сума заборгованості 11519,58 грн, основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, 1751,96 грн). Крім того, 28.11.2023 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень з`явилася сканована копія виконавчого напису нотаріуса № 5213 від 06.11.2019, на підставі якого відкрито дане виконавче провадження. Ознайомившись з зазначеним виконавчим написом позивач зрозумів, що предметом стягнення є заборгованість за кредитним договором № 002-24106-220613 від 22.06.2013 з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» ( код ЄДРПОУ 34047020), правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 408/К від 27.04.2018 є відповідач, в розмірі 11019,58 грн (в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7113,88 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками - 3905,70 грн). А також витрати відповідача за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі - 500,00 грн. В 2013 році між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» дійсно було укладено кредитний договір, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було надано позивачу кредитні кошти. Проте позивачем було сплачено зобов`язання за даним кредитним договором в повному обсязі до 2019 року. У зв`язку зі сплатою зобов`язань позивач не зберігав ні примірник кредитного договору, ні квитанції про сплату платежів за даним договором. На сьогоднішній день позивач не пам`ятає ні дату, ні номер кредитного договору, ні його умов (в т.ч. точної суми кредиту, відсоткової ставки, порядку погашення), ні дату погашення зобов`язань. Крім того, за весь час на адресу позивача не надходило жодних повідомлень ні від ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», ні від відповідача про наявність у нього заборгованості та необхідність її погашення. Позивач вважає, що виконавчий напис № 5213 від 06.11.2019 вчинено приватним нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, і, як наслідок, провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на доходи позивача є неправомірним. У зв`язку з вищезазначеним, а також тим, що відповідно до чинного законодавства оскаржити виконавчий напис нотаріуса можливо виключно в судовому порядку, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 01.05.2025 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.05.2025. Ухвалою від\~20.05.2025\~по справі\~відкладено підготовче\~засідання до\~10.06.2025у зв`язку з тим що у суду були відсутні відомості про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання. 10.06.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Справу призначено на 09.07.2025. Ухвалою від 09.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.08.2025. 21.08.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Справу призначено на 01.10.2025. Ухвалою від 01.10.2025 відкладено судове засідання до 10.11.2025 для повторного виклику відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~та місце\~розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович у судове засідання не з`явився. Рекомендоване поштове відправлення повернулося до суду з відміткою про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю (частина 10 статті 128 ЦПК України). Згідно частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення від 08 квітня 2010 року у справі «GUREPKA v. UKRAINE (№ 2)» («Гурепка проти України (№ 2)»), заява № 38789/04, § 23). Також ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення від 13 грудня 2011 року у справі «TRUDOV v. RUSSIA», заява № 43330/09, § 25, 27). Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України). Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України). Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21). З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. До того ж, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням правових позицій викладених в постановах Верховного Суду, суд проходить до висновку, що третя особа - приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович був належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи та завчасно. Третя особа - приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, з урахуванням положень частини 4 статті 223, статей 280, 281 ЦПК України, судом 10.11.2025 постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. За правилом частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Представник позивача у позовній заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 06.11.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, на підставі статей 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 5213, яким звернено стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] виданий Ріпкинським РВУМВС України в Чернігівській області 25.11.2000 року, який(-а) є Боржником за Кредитним договором №002-24106-220613 від 22.06.2013 року, укладеним з Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020 правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 408/К від 27.04.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", ідентифікаційними код юридичної особи 39508708, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, реквізити» [NUMBER] у АТ "РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у місті Києві, МФО 380805, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором №002-24106-220613 від 22.06.2013 року. Строк платежу за Кредитним договором № 002-24106-220613 від 22.06.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.04.2018 року по 03.09.2019 року. Сума заборгованості складає 11 019,58 (Одинадцять тисяч дев`ятнадцять гривень 58 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7 113,88 (Сім тисяч сто тринадцять гривень 88 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить \~ \~ \~ \~З 905,70 (Три тисячі дев`ятсот п`ять гривень 70 копійок); \~ \~ \~ \~ строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); \~ \~ \~ \~ строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); \~ \~ \~ \~ строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВАНІ КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", в розмірі 500 (п`ятсот гривень), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана. 16.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною на підставі виконавчого напису № 5213, виданого 06.11.2019 приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчик Володимиром Вікторовичем, було відкрито виконавче провадження № 60883911. Окрім того, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною 16.12.2019 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Також,\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Клітченко Оксаною\~Анатоліївною 10.06.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 07.07.2023\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Клітченко Оксаною\~Анатоліївною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Також,\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Клітченко Оксаною\~Анатоліївною 24.11.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно із частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1\~статті 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до частин 1-4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно частини 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно пункту 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком можуть бути підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові КЦС ВС від 06.05.2020 № 320/7932/16-ц (61-38989св18). В статті 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У часник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзиву на позовну заяву позивача не надано, як не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження тому, що останнім було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису усіх необхідних для цього документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17. Однак, з боку відповідача не було надано суду доказів, що боржнику така вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань направлялася. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Якщо боржника не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість, це є самосійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц. Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Отже, на думку суду, у даному випадку виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню. Водночас задоволення позову не перешкоджає ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» звернутися за стягненням зазначеної суми у судовому порядку. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 0,8 ставки в сумі 1211,20 гривень, які, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладено,

Outcome: approved