Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» - адвокат Ушакевич М.П. звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № С02.235.71862 від 05.04.2017, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і відповідачем [PERSON] у сумі 24478,83 грн з яких: 8988,92 грн сума заборгованості за основним боргом, 15489,91 грн сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісіями. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05.04.2017 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено Угоду №С02.235.71862 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору кредиту №С02.235.71862 від 05.04.2017, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну карту MasterCard. Банк свої зобов`язання за кредитом виконав у повному обсязі, позичальник зобов`язань не виконав. У зв`язку з невиконанням зобов`язання у відповідача, станом на 19.12.2023 виникла заборгованість у розмірі 24478,83 грн, зокрема: заборгованість за основним боргом 8988,92 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 15489,91 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладеного договір факторингу №19/12-2023 за яким АТ «Ідея Банк» відступає а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк». Права вимоги, які відступає клієнт фактору відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея банк» та визначені в реєстрі боржників. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023. Відповідно до укладеного договору факторингу позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором №С02.235.71862 від 05.04.2017. Оскільки позичальник не повернув кошти за кредитним договором, позивач вимушений звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 25.08.2025 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу роз`яснено право подавати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, зокрема право суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення повідомлення на сайті суду про здійснення судового розгляду справи. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Із матеріалів справи встановлено, що 05.04.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С02.235.71862 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 5). Відповідно до пункту 2 угоди, ПАТ «Ідея Банк» банк надає клієнту кредит шляхом відкриття та встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку [NUMBER] у валюті гривня. Відповідно до підпунктів 3.1., 3.2. угоди, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Доступний відповідачу на момент укладення угоди кредитний ліміт становить 10000 грн 00 коп. Згідно з підпунктом 3.3 угоди, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Також, 05.04.2017 відповідачем [PERSON] підписано письмову згоду фізичної особи - клієнта банку на оброблення персональних даних, заяву про згоду на отримання інформації від банку про банківські продукти і послуги банку, довідку-повідомлення, в якому погоджено сторонами сукупна вартість кредиту та реальна процентна ставка (а.с. 7-9). Вказані документи підписані відповідачем [PERSON] особистим підписом. З наданої позивачем виписки з 05.04.2017 по 19.12.2023 по рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що останньому було відкрито кредитну лінію по рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) та з 12.04.2017 відповідач почав користуватися кредитними коштами, знімаючи кошти та здійснюючи погашення заборгованості по кредиту (а.с. 10-24). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №С02.235.71862 від 05.04.2017 станом на 19.12.2023 заборгованість останнього перед кредитором становить 24478,83 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 8988,92 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 15489,91 грн (а.с. 25). 19 грудня 2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступає, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги, у тому числі відповідно до реєстру боржників № 1 до [PERSON] за кредитним договором №С02.235.71862 від 05.04.2017 у сумі 24478,83 грн. (а.с. 37-39). Перехід права вимоги за вказаним договором підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 20.12.2023 № 45 з призначенням платежу: фінансування згідно з договором факторингу 19/12-2023 від 19.12.2023 (а.с. 40). 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримало право вимоги, у тому числі відповідно до реєстру боржників № 1 до [PERSON] за кредитним договором №С02.235.71862 від 05.04.2017 у сумі 24478,83 грн. (а.с. 47-49). Перехід права вимоги за вказаною угодою до позивача підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 26.12.2023 № 376 з призначенням платежу: фінансування згідно з договором факторингу 22/12-2023 (а.с. 50). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.ст. 526, 527 ЦПК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно наданих розрахунків заборгованості, які не спростовані відповідачем, остання свої зобов`язання за договором не виконав і не повернув суми позики та відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Позивач відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги від 22 грудня 2023 року є правонаступником у відносинах за кредитним договором №С02.235.71862 від 05.04.2017, а тому має право вимоги до відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] не подав належних письмових доказів сплати заборгованості та власного контррозрахунку за кредитним договором, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази позивача належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі станом на 19.12.2023 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог банку, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до норм ч.2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Нормами ч.ч. 2, 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані: договір про надання правничої допомоги № 02-24 між ТОВ « Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» від 01.07.2024; додаткову угоду №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024; форма акту прийому-передачі реєстру боржників від 10.04.2025; акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 14.05.2025; наказ (розпорядження) №02-К про прийняття на роботу з 01.07.2024 адвоката Ушакевич Марину Петрівну від 28.06.2024; платіжну інструкцію в національній валюті №1395 від 05.06.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №6416 адвоката Ушакевич М.П. Вказані докази є належними та допустимими. Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial