Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 22.09.2024 надійшла позовна заява [PERSON] до Селянського (фермерського) господарства "Світанок-В" про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати. В обґрунтування поданого позову позивачем зазначено про те, що [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 4.1366 га цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Махнівської територіальної громади Хмільницького району, Вінницької області, право власності на яку підтверджується на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ВН від 26.12.2001, що виданий Куманівською сільською радою народних депутатів. Між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Світанок В» укладено договір оренди землі б/н від 10.12.2006, а 01.01.2017 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 0521483600:03:005:0139, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно 23.03.2018, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Додатковою угодою передбачено строк оренди земельної ділянки 20 років та визначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 12% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 171 733,00 грн та складає відповідно 20 607,96 грн в рік. Згідно з п.11 договору оренди землі орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі. [PERSON] , померла [INFO] , а оспорювана земельна ділянка в порядку спадкування за заповітом перейшла у власність [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В. від 21.01.2020 та зареєстровано в реєстрі за № 25. Позивач вказує, що він в силу ст. 1218 ЦК України та зазначеного вище договору оренди успадкував права та обов`язки відносно оспорюваної землі, а тому між сторонами виникли договірні відносини за договором оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього, який було укладено між [PERSON] Селянським (фермерським) господарством «Світанонок - В». Станом на 01.01.2024 за 2019-2023 роки утворилася заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 103 039,80 гривень. Так, всупереч умовам договору оренди та додаткових угод до нього, Відповідач починаючи з 2019 року не сплачував орендної плати за користування земельною ділянкою Позивачу, чим порушив умови договору. У зв`язку з викладеним Позивач вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з Відповідача за 2019-2023 роки в розмірі 103\~039,80. Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не подавав. В першому підготовчому судовому засіданні представник відповідача вказав, що не погоджується із розміром заборгованості, так як Селянське (фермерське) господарство «Світанонок - В» не користувалося земельною ділянкою у 2022 та 2023 роках. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. До суду 20.02.2024 надійшла вищезазначена позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 головуючим визначено суддю Щербу Н.Л. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Повторним автоматизованим розподілом судової справи №133/504/24 у зв`язку із увільненням від виконання обов`язків судді Щерби Н.Л. з 10.07.2024 на підставі наказу № 135-к від 10.07.2024, судову справу № 133/504/24 передано для повторного автоматизованого розподілу 17.07.2024, де головуючим суддею визначено суддю Пєтухову Н.О. Ухвалою суду від 27.06.2025 суддею Пєтуховою Н.О. справу прийнято до свого провадження. Представником позивача - адвокатом Кучер Г.М. подано заяву про відвід головуючої судді у справі. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2025 заяву представника позивача - адвоката Кучер Г.М., про відвід головуючої судді у справі за позовом\~ [PERSON] до Селянського (фермерського) господарства «Світанок-В» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати задоволено. В порядку повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Дем`яновій Ж.М. Ухвалою суду від 10.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено призначити справу до підготовчого судового засідання та витребувати у Селянського (фермерського) господарства "Світанок-В" оригінал договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2006 року, додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2017 року, а також докази сплати орендної плати за вищевказаним договором за 2019-2023 роки. Від представника відповідача, адвоката Дудчика О.М., у зв`язку із вступом у справу, 28.07.2025 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, яка судом задоволена. Від представника позивача, адвоката Кучер Г.М. 25.08.2025 2025 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та приєднання до матеріалів справи довідки МСЕК, яка судом задоволена. Також до суду надійшла заява про представника позивача, адвоката Кучер Г.М. про зменшення позовних вимог в частині стягнення заборгованості, а саме: стягнути заборгованість за 2019-2021 роки в розмірі 61\~823,88 грн. Ухвалою суду від 25.08.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні 12.11.2025 від представника відповідача, адвоката Дудчика О.М. надійшла заява про визнання позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього та стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Світанок-В» заборгованості за 2019-2021 роки в розмірі 61\~823,88 грн (з урахуванням зменшених позовних вимог). Інші заяви та клопотання від учасників справи, у тому числі про витребування доказів, до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 4.1366 га цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Махнівської територіальної громади Хмільницького району, Вінницької області, право власності на яку підтверджується на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ВН від 26.12.2001, що виданий Куманівською сільською радою народних депутатів. Між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Світанок В» укладено договір оренди землі б/н від 10.12.2006, а 01.01.2017 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 0521483600:03:005:0139, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно 23.03.2018, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НВ-0000374962024. Додатковою угодою передбачено строк оренди земельної ділянки 20 років та визначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 12% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 171 733,00 грн та складає відповідно 20 607,96 грн в рік. Згідно з п.11 договору оренди землі орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі. [PERSON] , померла [INFO] , а оспорювана земельна ділянка в порядку спадкування за заповітом перейшла у власність [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В. від 21.01.2020 та зареєстровано в реєстрі за № 25. Всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю\~на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті\~переходять до спадкоємців\~(ст. 1216 Цивільного кодексу України). Зокрема,\~до особи, яка набула право власності на земельну ділянку у порядку спадкування, що перебуває у користуванні іншої особи переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки\~(ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України). Судом встановлено, а відповідачем не оспорювалось, що Позивач, що в силу ст. 1218 ЦК України та зазначеного вище договору оренди успадкував права та обов`язки відносно оспорюваної землі, а тому між сторонами виникли договірні відносини за договором оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього, який було укладено між спадкодавцем [PERSON] Селянським (фермерським) господарством «Світанонок - В». Судом встановлено, а сторонами не оспорювалось, що за 2019-2021 роки за договором оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього, у Селянського (фермерського) господарства «Світанонок-В» виникла заборгованість перед орендодавцем [PERSON] у сумі 61\~823,88 грн. Отже, спірні правовідносини у цій справі виникли між орендодавцем та орендарем у зв`язку з порушенням останнім умов договору оренди земельної ділянки, зокрема обов`язку щодо своєчасної та повної сплати орендної плати. Такі відносини стосуються припинення (розірвання) договору оренди землі у зв`язку з істотним порушенням його умов та стягнення заборгованості з орендної плати. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Розглянувши позовну заяву, взявши до уваги аргументи сторін, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, прийнявши заяву відповідача про визнання позову та заяву позивача про зменшення позовних вимог, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Щодо розірвання договору оренди землі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1статті 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). \~Договір оренди землі -це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з частиною першою\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей\~24,\~25\~цього\~Закону\~визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Смерть орендодавця, за загальним правилом (ч.1\~ст.148-1 ЗК України,\~ст.770 ЦК України), не є підставою для припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов. Усі права та обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємця, який зобов`язаний продовжувати виконувати всі умови договору оренди землі. Таким чином, зі смертю первинного орендодавця [PERSON] до [PERSON] (спадкоємця) перейшли права то обов`язки орендодавця земельної ділянки з кадастровим номером 0521483600:03:005:0139. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку (абзац п`ятий частини першої\~статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянку (частина друга\~статті 25 Закону України «Про оренду землі»). Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин. Відповідно до спеціальної норми частини першої\~статті 32 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. Згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. \~Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати (постанова ВП ВС від 20.11.2024 у справі № 918/391/23). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати\~орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші). Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої\~статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Такий висновок є логічним та виправданим, оскільки поняття «несплата» та «недоплата» не є тотожними. Оскільки в конструкції згаданої правової норми не наведено жодного означення до слова «несплата», можна виснувати, що законодавець у згаданій правовій нормі не передбачив жодної альтернативи повної несплати, тобто не визначив, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є не лише систематична несплата, а й систематична недоплата орендної плати. Таким чином, у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Судом встановлено, що за 2019-2021 роки за договором оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього, у Селянського (фермерського) господарства «Світанонок-В» виникла заборгованість перед орендодавцем [PERSON] в сумі 61\~823,88 грн, в результаті систематичної повної несплати орендної плати за 3 роки. Зазначене, з урахуванням висновків ВП Верховного Суду та положень пункту «д» частини першої\~статті 141\~ЗК України є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0521483600:03:005:0139. Щодо стягнення заборгованості. Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виходячи із змісту вищенаведених норм права, на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою за договором. За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення заборгованості за договором оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Додатковою угодою передбачено строк оренди земельної ділянки 20 років та визначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 12% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 171 733,00 грн та складає відповідно 20 607,96 грн в рік. Позивачем доведено правомірність заявлених позовних вимог. Відповідачем доказів сплати орендної плати у відповідності до чинного законодавства та у встановленому розмірі не надано, відсутність порушень умов договорів та чинного законодавства не доведено. Таким чином, позовні вимоги (з урахуванням заяви про їх зменшення та заяви про визнання позовних вимог) щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди землі б/н від 10.12.2006 та додаткової угоди 01.01.2017 до нього за період з 01.01.2019 по 31.12.2021 в сумі 61\~823,88 підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~

Outcome: approved