Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення сплаченого авансу. В позовній заяві посилалась на те, що 14.02.2022 року відповідно до попередньо договору купівлі-продажу нерухомості передала [PERSON] гарантійну суму у розмірі 14150 грн, що еквівалентно 500 доларів США за курсом встановленим на дату укладання даного договору. Відповідно до п.1.1. Договору, сторони зобов`язуються в строк до 04.03.2022 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених даним Договором. Відповідно до п.2.2. Договору на підтвердження зобов`язань і на забезпечення його виконання позивач передав, а відповідач отримав гарантійну суму (завдаток) у розмірі 14150 грн, що еквівалентно 500 доларів США за курсом, встановленим на дату укладання даного договору. Відповідно до п.5.2. договору у випадку невиконання цього договору продавцем, він зобов`язується повернути покупцю суму завдатка відповідно до ст.571 ЦК України. Станом на 12.09.2024 року основний договір купівлі-продажу не оформлений, з боку продавця не надходила пропозицій перенести строки підписання основного договору купівлі-продажу. Відповідач на зв`язок протягом всього часу не виходить, основний договір купівлі-продажу не укладає, суму авансу не повертає. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови договору від 14.02.2022 року, а саме не було укладено і належним чином оформлено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зазначеного в п.1 цього Договору на умовах і в порядку, визначених цим Договором, вважає, що сплачена нею сума авансу (попередньої оплати) за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого авансу за попереднім договором купівлі-продажу нерухомості від 14.02.2022 року у розмірі 20592, 75 грн та судові витрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно\~ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, за приписами ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 14.02.2022 року відповідно до попередньо договору купівлі-продажу нерухомості передала [PERSON] гарантійну суму у розмірі 14150 грн, що еквівалентно 500 доларів США за курсом встановленим на дату укладання даного договору. Відповідно до п.1.1. Договору, сторони зобов`язуються в строк до 04.03.2022 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених даним Договором. Відповідно до п.2.2. Договору на підтвердження зобов`язань і на забезпечення його виконання позивач передав, а відповідач отримав гарантійну суму (завдаток) у розмірі 14150 грн, що еквівалентно 500 доларів США за курсом, встановленим на дату укладання даного договору. Відповідно до п.5.2. договору у випадку невиконання цього договору продавцем, він зобов`язується повернути покупцю суму завдатка відповідно до ст.571 ЦК України. Станом на 12.09.2024 року основний договір купівлі-продажу не оформлений, з боку продавця не надходила пропозицій перенести строки підписання основного договору купівлі-продажу. Відповідач на зв`язок протягом всього часу не виходить, основний договір купівлі-продажу не укладає, суму авансу не повертає, чим порушує умови попереднього договору купівля продажу нерухомості від 14.02.2022 року. Згідно з п.1 ч.2\~ст.11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1,3\~ст.635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Частиною першою\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до\~ст.610 ЦК України. Згідно зі\~ст.570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, передбачені вимогами\~ст.571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12, Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18), від 17.06.2021 року № 711/5065/15-ц (провадження №61- 18537св19). Та, згідно до положення\~ст. 570 ЦК України\~сума коштів. Яка названа в договорі завдатку, фактично є авансом, оскільки не дотримано умов, визначених\~ст. 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-176цс12 зазначив, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. У відповідності із ч.1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно достатті 524\~ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно висновку про можливість ухвалення судом рішення про стягнення коштів в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18). Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Судом встановлено, що основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався, отже, грошові кошти отримані відповідачем у розмірі: 500 доларів США підлягають поверненню на користь позивача, оскільки є авансом. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved