Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 липня 2023 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), за актовим записом №275. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони проживають окремо. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем неможливе. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 09.09.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав. При таких обставинах, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено на підставі копії свідоцтва про шлюб, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2023 року, виданим Центральним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 275. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повною копією свідоцтва про народження рік 2024 № 384, складним 15.03.2024 року службовцем відділу реєстрації актів цивільного стану мерії міста Грасс. За дорученням мера. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Право на припинення шлюбних відносин передбачено ст.56 СК України. Так, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із досліджених матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не виявили бажання примиритись. А тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved