Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 07.05.2021 року Полянським Ю.М., державним нотаріусом Покровської міської нотаріальної контори Дніпропетровської області (р№167), відповідно до якого всі права та обов`язки, а також все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на праві власності на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці: [PERSON] , [INFO] . Батько позивачки останні місяці свого життя потребував догляду та сторонньої допомоги, тому його донька [PERSON] переїхала до батька за адресою: [ADDRESS] та доглядала за ним по день його смерті. [PERSON] помер [INFO] у віці 72 років, Позивачка вказує, що організовувала похорон батька та поминальний обід, після чого повернулась в м. Київ за своїм зареєстрованим місцем проживання. Строк для прийняття спадщини відповідно до норм цивільного законодавства встановлений до 21 квітня 2025 року. 25 квітня 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Кулика О.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріусом встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з ним зареєстрована за однією адресою не була, отже, строк на подання заяви про прийняття спадщини нею пропущений. Внаслідок цього 28.04.2025 нотаріусом видано постанову постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просить суд визначити додатковий строк для подачі заяви прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач та її представник до суду не з`явилися, представник позивача надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Повноважний представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, родинний зв`язок між спадкодавцем ( [PERSON] ) та спадкоємцем (позивачкою по справі - [PERSON] ) підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , відповідно до якого [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Прізвище позивачки при народженні " [PERSON] " змінено на " [PERSON] " на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] , а в подальшому з " [PERSON] " на " [PERSON] " на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] . За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 07.05.2021 року Полянським Ю.М., державним нотаріусом Покровської міської нотаріальної контори Дніпропетровської області (р№167), відповідно до якого всі права та обов`язки, а також все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на праві власності на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 22.10.2024 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №638 . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 28.04.2025 приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Куликом О.П., заявниці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за її заявою від 25.04.2025, з огляду на те, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з ним зареєстрована за однією адресою не була, отже, строк на подання заяви про прийняття спадщини нею пропущений. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи поважність терміну пропуску звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, позивачка вказує на те, що її постійне проживання позивача - [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у її паспортному документі. Після смерті батька, [PERSON] , [PERSON] повернулася з м. Покров до м. Київ і фактично проживала і проживає на теперішній час за своїм місцем реєстрації. Повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України і спричинило неможливість прибуття позивача до м. Покров для звернення до нотаріуса. Загальновідомим є факт ракетних ударів по м. Києву, іншим містам України, які спричинили значну кількість жертв та руйнувань цивільної інфраструктури. Очевидною є небезпека пересування між містами України . Суд приймає таке твердження позивачки, оскільки загальновідомими є факти ракетних ударів по місту Київ, інших містах України, інформація про які публікувалася засобами масової інформації, зокрема оприлюднювалася на офіційних сторінках у мережі Інтернет голови Київської обласної військової адміністрації. Саме по собі пересування між містами спричиняло реальну загрозу для життя та здоров`я позивачки, адже маршрут пересування між містами Київ та Покров проходить шляхами, які постійно перебувають під ракетними обстрілами та обстрілами артилерії з тимчасово окупованих територій Запорізької області. Очевидною для суду є реальність загрози для життя позивача у разі пересування дорогою громадського користування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з цього часу виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після встановленого терміну. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як спадкоємець за законом звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачка просить встановити їй додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона з поважних причин його пропустила. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, зважаючи на те, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, суд приходить до висновку, що позивачка з поважних причин пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved