Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису від 10.12.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною № 30300 від 10.12.2019 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 43 325,50 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.2025 року позивачу надійшло повідомлення з банку, що йому арештовано банківський рахунок через наявність заборгованості у розмірі 43325,50 гривень на підставі виконавчого провадження № 62213065. Посилається на те, що виконавчий напис вчиняється у разі наявності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем, підтвердженої належними документами, а в даному випадку заборгованість не є безспірною. Також зазначає, що кредитний договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений. Таким чином, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. А тому,\~враховуючи наведені\~обставини,\~з урахування\~заяви про\~зміну позовних\~вимог \~просить суд\~визнати виконавчий\~напис,\~ вчинений приватним Київського\~міського нотаріального\~округу Хара\~Наталією Станіславівною\~№ 30300\~від 10.12.2019\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Аланд»\~грошових коштів\~у розмірі\~43\~325,50\~гривень,\~ таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» безпідставно отримані кошти в розмірі 43325,50 гривень. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача відзив на позов не подав. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 10.12.2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис та який зареєстрований в реєстрі за № 30300 від 10.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 43 325,50 гривень. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено для виконання, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 30.05.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62213065 з виконання виконавчого напису № 30300 від 10.12.2019 року (а.с.32). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 19.06.2025 року було накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] (а.с.30). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов?язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається з виконавчого напису від 10.12.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Хара Н.С. та який зареєстрованого в реєстрі за № 30300, таким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ ФК «Аланд» заборгованість в розмірі 43 325,50 гривень, за період з 16.07.2018 року по 23.10.2019 року, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 30000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами 13 025, 50 грн, плата за вчинення виконавчого напису 300 грн. З оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі № R53113343786В від 18.12.2012 року, який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Строк кредитування до 18.10.2025 року. Однак приватним нотаріусом стягнення заборгованості проводиться за період з 16.07.2018 року по 23.10.2019 року. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України. Відтак, зазначеним рішенням також підтверджується факт відсутності безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, матеріали справи не містять доказів безспірності вимог кредитора щодо розміру заборгованості, оскільки зі змісту виконавчого напису встановити документи, на підставі яких нотаріус дійшов висновку про безспірність таких вимог, а також обґрунтованість та достовірність зазначеного кредитором розміру заборгованості, неможливо. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис від 10.12.2019 року за № 30300, вчинений приватним нотаріусом Хара Н.С. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2025 року ВП № 62213005, виданої за виконавчим написом № 30300 від 10.12.2019 року, вбачається, що виконавче провадження закінчено у зв`язку із стягненням із боржника заборгованості у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволенню, стягнувши з ТОВ «Фінансової компанії «Аланд» безпідставно отримані кошти в розмірі 43 325,50 гривень. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved