Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 14 березня 2025 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно умов якого [PERSON] отримав у власність від позивача грошові кошти в розмірі 1 121 040 грн., що станом на 14.03.2025 року становило 27 000 доларів США та зобов`язався їх повернути в строк до 28.03.2025, що передбачено пунктом 4 договору позики. Однак у встановлений в договорі строк грошові кошти позивачу повернуті не були. Разом із тим, п. 7 Договору сторони погодили, що у випадку порушення Відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення суми позики, Відповідач сплачує штраф у розмірі 300 (триста) відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Одночасно, п. 6 Договору передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно, Позивач вправі пред`явити Договір до стягнення. Договір вступає в силу і вважається укладеним в момент підписання. Відповідач свої зобов`язання в строк, передбачений п. 4 Договору, не виконав, чим порушив умови Договору. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 4 484 160 грн., з яких: 1 121 040 грн. основна сума боргу та 3 363 120 грн. штраф за порушення зобов`язань щодо своєчасного повернення суми позики у розмірі 300% від суми позики. 14.08.2025 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги. Вказує на те, що договір є безпроцентним та стягнення із нього суми штрафу, яка удвічі більша за суму самої позики суперечить принципу справедливого вирішення спору. Окрім того відповідач повернув позивачу 6000 доларів США, про що згодом долучить відповідні платіжні роздруківки. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Також стороною позивача надано оригінал нотаріального посвідченого договору позики від 14.03.2025 року та додаткові письмові пояснення. Відповідач та його представник, адвокат Сендецький В.Р., в судові засідання не з`являлись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подавав клопотання про відкладення судового засідання 22.09.2025 року у зв`язку з його перебуванням на лікарняному, та 06.11.2025 року у зв`язку з його участю в щорічному звітуванні (очна форма). Судом відмовлено у відкладенні судового засідання 06 листопада 2025 року, оскільки провадження у справі відкрито 16.04.2025 року, ухвалою суду від 02.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Судові засідання відкладалися неодноразово, сторона відповідача скористалась правом подання відзиву, але доказів на підтвердження сплати заборгованості так і не надала. Дотримуючись принципу розумності строків розгляду справи суд прийшов до переконання про доцільність проведення засідання за відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про дату та час засідання та висловила свою думку щодо позовних вимог. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно пункту першого частини другої статті 11 Цивільного Кодексу України (надалі «ЦК України»), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем долучено до матеріалів справи оригінал нотаріально засвідченого договору позики грошових коштів від 14.03.2025 року, який укладено між [PERSON] (Позикодавець)\~ та [PERSON] (Позичальник). Умовами договору передбачено наступне: 1. ПОЗИЧАЛЬНИК отримав у власність від ПОЗИКОДАВЦЯ, а ПОЗИКОДАВЕЦЬ передав у власність ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ грошові кошти в сумі 1 121 040 (Один мільйон сто двадцять одну тисячу сорок) грн., що становить станом на 14 березня 2025 року по курсу НБУ 27000 (Двадцять сім тисяч) Доларів США, (надалі - сума позики). 2. Кошти в сумі 1 121 040 (Один мільйон сто двадцять одну тисячу сорок) грн., що становить станом на 14 березня 2025 року по курсу НБУ 27000 (Двадцять сім тисяч) Доларів США було отримано ПОЗИЧАЛЬНИКОМ до підписання цього договору. 3. СТОРОНИ домовились про те, що договір позики є безпроцентним. 4. ПОЗИЧАЛЬНИК зобов`язується повернути суму позики ПОЗИКОДАВЦЕВІ не пізніше 28 березня 2025 року. 5. Сума позики вважається повернутою в момент передання ПОЗИКОДАВЦЕВІ суми позики готівкою . 6. При неповерненні суми позики своєчасно ПОЗИКОДАВЕЦЬ вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України. 7. Сторони погодили, що у випадку порушення ПОЗИЧАЛЬНИКОМ зобов`язань щодо своєчасного повернення суми позики ПОЗИЧАЛЬНИК сплачує штраф в розмірі 300 (триста) відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 8. ПОЗИЧАЛЬНИК - з однієї сторони, та ПОЗИКОДАВЕЦЬ з другої сторони, стверджують один одному та повідомляють усім зацікавленим у тому особам, що: у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за договором; володіють українською мовою, що дало їм можливість правильно та однозначно зрозуміти та протлумачити цей договір; при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним): цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним). 9. Цей договір вступає в силу і вважається укладеним в момент підписання цього договору. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Личуком Т.В. Отже як встановлено із договору відповідач отримав кошти у сумі 1 121 040 грн., що становило станом на 14 березня 2025 року по курсу НБУ 27000 доларів США. Відповідач у відзиві зазначає, що повернув позивачу кошти у розмірі 6000 доларів США, однак даний факт позивач не визнає та стороною відповідача даний факт належними та допустимими доказами не підтверджено. Згідно статті 525 Цивільного кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Як зазначено в позовній заяві Позивачем та не спростовано Відповідачем, [PERSON] неналежно не виконувалися зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики, оскільки станом на час звернення до суду не повернуто отриманої в позику суми в розмірі сумі 1 121 040 грн. Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги у частині стягнення із відповідача грошових коштів сумі 1 121 040 грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача штрафу за порушення зобов`язання щодо своєчасного повернення суми позики у розмірі 300% суми позики, тобто у розмірі 3 363 120 грн., суд зазначає наступне. Пункт 7. Сторони погодили, що у випадку порушення ПОЗИЧАЛЬНИКОМ зобов`язань щодо своєчасного повернення суми позики ПОЗИЧАЛЬНИК сплачує штраф в розмірі 300 (триста) відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Із розрахунку позивача вбачається, що сума штрафу становить 3 363 120 грн. В той же час в п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до роз`яснень Верховного Суду дія п. 18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами (не на заборгованість по комунальних платежах, тощо). Отже позовна вимога про стягнення із відповідача штрафу у розмірі 3 363 120 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України. В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 11 210.40 грн.. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial