Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

17.09.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з нею вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 356. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб носить лише формальний характер, втратили почуття поваги та любові один до одного, тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач до початку судового засідання подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача адвокат Киричук Г.М., надала заяву, у якій просить розглядати справу у їхню відсутніть, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Також просять стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 356, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивач та відповідач поновлювати не бажають, позивач та відповідач наполягають на розлученні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Таким чином, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача. Враховуючи вищевикладене у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Киричук Г.М. про стягнення з позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: approved