Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 33 530, 25 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 10 000, 00 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.01.2024р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4271934, шляхом прийняття [PERSON] пропозиції про укладення кредитного договору, який був підписаний відповідачем електронним підписом шляхом проставлення одноразового паролю, а також отримання [PERSON] підтвердження укладення кредитного договору №4271934 від 05.01.2024 року з викладенням умов кредитування. Умовами кредитного договору передбачено: сума кредиту - 1 000, 00 грн.; строк на який надається кредит - 364 днів; стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912,5 % річних; тип процентної ставки - фіксована. 05.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до якого сума кредиту збільшена на 4100 грн. 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №26/08/2024 від 26.08.2024 року, за умовами якого до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4271934 від 05.01.2024 року. Позивач зазначає, що відповідач станом на 26.08.2024 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», яка становить 33 530,25 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5 099,98 грн. та простроченої заборгованості за процентами - 28 430, 27грн., яку не сплачено у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відтак, позивач просив стягнути з відповідача 33 530, 25 грн. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 21 серпня 2025 року витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо відкриття на ім`я [PERSON] платіжної карти № [NUMBER] , виписку про рух коштів з карткового рахунку та інформацію про фінансовий номер телефону закріплений за даною платіжною карткою. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за останньою відомою адресою місця проживання, у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. З огляду на викладене, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, у зв`язку з таким. Судом встановлено, що 05.01.2024р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №4271934, шляхом прийняття [PERSON] пропозиції про укладення кредитного договору, який був підписаний відповідачем електронним підписом шляхом проставлення одноразового паролю, а також отримання [PERSON] підтвердження укладення кредитного договору №4271934 від 05.01.2024 року з викладенням умов кредитування. [PERSON] обрав умови кредитування: сума кредиту - 1 000, 00грн.; строк на який надається кредит - 364 днів; стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912,5 % річних; тип процентної ставки - фіксована. За умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. 05.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до якого сума кредиту збільшена на 4100 грн. 05.01.2024 первісний кредитор перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1 000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою в платіжній системі iPay.ua - 1795-2808 від 28.08.2024року, та у розмірі 4100 грн., що підтверджується інформаційною довідкою в платіжній системі iPay.ua - №1796-2808 від 28.08.2024. Факт перерахування коштів також доводиться інформацією АТ «Універсал Банк», викладеною у листі від 14.10.2025, який надіслано суду на виконання вимог ухвали суду від 21.08.2025 року, відповідно до якого на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] та згідно виписки про рух коштів перераховано 1000, 00 грн. та 4 100, 00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, сума заборгованості за договором № 4271934 від 05.01.2024 р. складає 33 530,25 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 099,98 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 28 430, 27грн. 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №26/08/2024 від 26.08.2024 року, за умовами якого до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4271934 від 05 січня 2024 року. У реєстрі боржників за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 33 530,25 грн. Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять. Суд вважає доведеним факт укладення договору в електронній формі, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Судом встановлено, що всупереч умов кредитного договору та норм закону відповідач допустив порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором для погашення його договірних зобов`язань. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач сплатив двічі по 0,01 грн. на погашення тіла кредиту та 08.01.2024 сплатив 407,50 грн. і 16.01.2024 сплатив 1019,92 грн. на погашення відсотків. Зокрема, як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір неповернутого тіла кредиту становить 5099,98 грн. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5099,98 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами. При цьому, у позовній заяві зазначив, що просить стягнути 28 430,27 грн. відсотків, які нарахував за період з 05.01.2024 по 26.08.2024р. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України». За умовами договору №4271934 від 05.01.2024 кредитні кошти надавалися на 364 дні, відтак, позивач правомірно нарахував відсотки в межах строку дії кредиту. Отже, позов ТОВ «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромслід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором №4271934 від 05.01.2024 в розмірі 33 530,25 грн. (5099,98 грн. основної заборгованості та 28 430,27 грн. відсотків). Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 року; витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг №56. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Відповідач неспівмірність та реальність вартості послуг не спростував. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №2761 від 21.07.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved