Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач Виконком Саксаганської районної в місті ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітній дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти на їх утримання, посилаючись на злісне ухилення відповідачки від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачка є матір`ю неповнолітній [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстровано шлюбі від якого мають двох [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько з дітьми мешкав за адресою : [ADDRESS] . Останнє відоме зареєстроване місце проживання матері [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Батько дітей [PERSON] з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну перебував у лавах Збройних сил України. Службі у справах дітей стало відомо, що бабуся дітей, [PERSON] , 1958 року народження отримала сповіщення від [INFO] про те, що [PERSON] зник безвісти 04.11.2022 року поблизу населеного пункту Павлівка Донецької області, під час виконання бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України через агресію російської федерації. Від адміністрації Криворізького ліцею №113 Криворізької міської ради, отримано інформацію про те, що [PERSON] з дітьми не проживає, їх вихованням, розвитком та утриманням не займається. Діти проживають разом з бабусею, яка доглядає та забезпечує харчуванням та побутовими речами. Мати дітей [PERSON] , близько семи років долею дітей не цікавиться і ніякої допомоги не надає. Тому ураховуючи зазначені обставини та якнайкращі інтереси дітей, оскільки відповідачка не підтримує стосунків з дітьми протягом тривалого часу, не цікавиться їх життям, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, просить застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав та задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 13 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до судового розгляду по суті. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи повідомленою належним чином, у тому числі в порядку ст.128 ЦПК України. Заяв про відкладення судового засідання, відзиву чи заяви про надання додаткового часу для подання відзиву, від відповідача на адресу суду не надходило. Третя особи у судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Письмових заперечень до суду не надано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, який стосується інтересів малолітньої дитини, в інтересах якої безпосередньо пред`явлено позов, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання нею відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність для задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Так, відповідач є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На підставі листа відділу поліції головного управління Національної поліції України ГУНП в Дніпропетровській області Криворізьке районне управління поліції відділення №4 від 30.06.2025 року вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживає близько 5 років, а також встановлено що кримінальної відповідальності не притягувалась, в розшуку або в місцях позбавлення волі не перебуває. З повідомлення від 18.11.2022 року Криворізького ліцею №113 Криворізької міської ради на Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради отримано інформацію, про те, що мати дітей [PERSON] з дітьми не проживає їх вихованням, розвитком та утриманням не займається. Наразі діти проживають разом з бабусею, за адресою [ADDRESS] . Відповідно до характеристик Криворізького ліцею №113 Криворізької міської ради, матір дітьми не займається, участі у вихованні розвитку, утриманні дітей не приймає участь. Зі слів бабусі [PERSON] неповнолітні [PERSON] та [PERSON] останній раз бачили матір у серпні 2018 року Після розірвання шлюбу діти залишися проживати з батьком. З 2014 року, батько дітей став на захист України, онуки більшість часу проводили у бабусі в селі, а мати мешкає за адресою реєстрації. Відповідно листа від 23.05.2025 року №662 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 Криворізької міської ради діти укладено декларації з сімейними лікарем. Стан дітей задовільний. Санітарно-гігієнічні умови проживання дітей задовільні. Відповідно до Наказу №65 від 21.07.2025 року «Про тимчасове влаштування дітей тимчасово, які залишились без батьківського піклування, [PERSON] та [PERSON] в сім`ю рідної бабусі [PERSON] , 1958 року народження, яка проживає за адресою [ADDRESS] . За висновком Органу опіки та піклування Саксаганської районної ради орган від 24.07.2025 року встановлено, що опіки та піклування Саксаганської районної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За ч. 5 ст. 167 СК якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, було встановлено, що відповідачка, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується зібраними у справі доказами. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем було підтверджено підстави позову, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК, оскільки відповідачка, будучи матір`ю неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , свідомо протягом тривалого часу не піклується своїми дітьми, не займається їх вихованням та розвитком, не надаючи матеріальної допомоги на утримання дітей. Таким чином суд, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, для реалізації їх прав та дотримання інтересів, дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також суд вказує, що на підставі ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так за ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить з 1 січня 2025 року: для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Таким чином при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідачки суд приймає рішення також про стягнення аліментів на дитину. Отже, оскільки [PERSON] зобов`язана сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , то з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved