Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.06.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою, в якій просить знати арешт з нерухомого майна, що належало на праві власності при життя [PERSON] . Заява сформована в системі «Електронний суд» 20.06.2025. Подану до суду позовну заяву [PERSON] обґрунтовував тим, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] , [INFO] . Позивач, як єдиний спадкоємець, звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті мого брата, побачив інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а саме: номер запису про обтяження: 30437551 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 25.02.2019 13:16:58, державний реєстратор: Тютюник Ксенія Володимирівна, Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, підстава для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 58191099, виданий 28.01.2019, видавник Подільський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавські області. Вказував, що 16.08.2024 звернувся з заявою до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава щодо зняття арешту з нерухомого майна, який був накладений постановою № 58191099 від 28.04.2019 на майно рідного брата [PERSON] , але 20.09.2024 від Подільського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримав відповідь з роз`ясненням права звернення до суду. Вказував, що через арешт, накладений на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Просив зняти арешт з нерухомого майна, належного [PERSON] , накладений постановою Подільського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області серія та номер: 58191099, видана 28.01.2019. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.06.2025 відкрито \~у справі\~за позовом\~ [PERSON] за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2025 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , актовий запис про смерть від 14.12.2022 № 1443. Позивач [PERSON] є братом [PERSON] , яким помер [INFO] . Другою полтавською державною нотаріальною конторою 12.05.2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа № 98/2023, з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходили. Також встановлено, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо фізичної особи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , внесено інформацію щодо реєстрації обтяження, номер запису про обтяження 304375514, вид обтяження арешт нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер 58191099, виданий 28.01.2019 Подільським ВДВС м. Полтава, опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Інформація щодо наявності зареєстрованого за померлим [INFO] [PERSON] нерухомого майна Державний реєстр не містить, такі докази відсутні в матеріалах цивільної справи. Звертаючись до суду з даним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що наявність запису про обтяження нерухомого майна перешкоджає йому в реалізації права на спадкування після померлого брата. Разом з тим, матеріали спадкової справи та матеріли цивільної справи не містять інформації про наявність будь-якого майна, яке входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , відомості про наявність такого майна позивачем до суду не надано. Також матеріли спадкової справи не містять даних про те, що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Статтею 12\~зазначеного Закону\~передбачено,\~що \~відомості про\~речові права,\~обтяження речових\~прав,\~внесені до\~Державного реєстру\~прав,\~вважаються достовірними\~і можуть\~бути використані\~у спорі\~з третьою\~особою до\~моменту державної\~реєстрації припинення\~таких прав,\~обтяжень у\~порядку,\~передбаченому цим\~Законом. \~ Будь-які\~дії особи,\~спрямовані на\~набуття,\~зміну або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно,\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості та\~їх обтяжень,\~зареєстрованих у\~Державному реєстрі\~прав,\~вчиняються на\~підставі відомостей\~про речові\~права,\~обтяження речових\~прав,\~що містяться\~в цьому\~реєстрі. \~ Відомості\~про речові\~права,\~обтяження речових\~прав,\~що містяться\~в Реєстрі\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна та\~Державному реєстрі\~іпотек,\~що є\~невід`ємною архівною\~складовою частиною\~Державного реєстру\~прав,\~використовуються як\~актуальні виключно\~в разі,\~якщо відомості\~про право\~власності на\~відповідне нерухоме\~майно,\~об`єкт незавершеного\~будівництва не\~внесені до\~Державного реєстру\~прав,\~а відомості\~про інші\~речові права,\~відмінні від\~права власності,\~та/або\~обтяження речових\~прав не\~внесені та\~не припинені\~в Державному\~реєстрі прав. Дія абзацу третього цієї частини не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону. Пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону передбачено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про залишення заяви без руху або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України. Також пунктом 1\~частини сьомої статті 37 Закону визначені підстави для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Будь-які підстави для скасування та/або вилучення відомостей про обтяження речових прав, не зазначені позивачем в поданій до суду позовній заяві та не встановлені судом за наслідками розгляду справи. Судом встановлено, що обтяження з номером запису 30437551 внесено до державного реєстру обтяжень на ініціативою Подільського відділу ДВС місті Полтави у зв`язку зі здійсненням виконавчого провадження № 58191099. З інформації, наданої Подільським ВДВС у місті Полтаві від 03.06.2025 № 51822, встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 58191099 з примусового виконання постанови № 552/1041/18 Ленінського районного суду м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 10200 грн, у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 28.01.2019 на майно боржника накладено арешт. Позивач в поданій до суду позовній заяві, звертаючись до суду з позовними вимогами до одного органу ДВС, просить суд скасувати накладений арешт. Законодавець у частині першій статті 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до 18 зазначеного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», де передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Матеріалами справи встановлено, що підставами для обтяження нерухомого майна, належного [PERSON] , є постанова державних виконавців в рамках виконавчих проваджень. Але звертаючись до суду з даним позовом, позивач не пред`являє позовні вимоги до особи, в інтересах якої було накладено арешт на майно. Подільський ВДВС у місті Полтаві, до якого позивач звернувся з даним позовом, права та/чи охоронювані законом інтереси позивача [PERSON] не порушував. Також матеріали справи не містять даних щодо наявності зареєстрованого за [PERSON] будь-якого майна, яке увійшло до складу спадщини, що могло б свідчити про те, що наявність арешту впливає на обсяг прав спадкоємців, в тому числі позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно\~ у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21). Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102). Оскільки в даній справі предметом спору є вимога про звільнення майна з-під арешту, наявність такого майна не встановлена судом дослідженими доказами, позов пред`явлено до органу ДВС, а не до належних відповідачів, підстави вважати, що права позивача порушені, відсутні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed