Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

14 квітня 2025 року позивач Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація як Орган опіки та піклування, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] , звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 27,28). У позовні заяві в редакції від 01 травня 2025 року Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, діючи інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , передати дитину Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого забезпечення дитини сімейними формами виховання; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь юридичної чи фізичної особи, на утримання якої буде перебувати дитина. Позовні вимоги мотивовано тим, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно із свідоцтва про народження є: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Мати [PERSON] померла [INFO] . 10 грудня 2024 року до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Голосіївського району міста Києва» щодо необхідності у перевірці умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , який живе з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 17 грудня 2024 року залученими спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї здійснено вихід на адресу проживання дитини та встановлено, що у квартирі неприбрано, дитячі речі розкидані, у квартирі запах від цигарок. Батькові рекомендовано прибрати у квартирі та більше уваги приділяти синові [PERSON] . За інформацією Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб, родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом, фахівцями із соціальної роботи проводились профілактичні бесіди з батьком [PERSON] , спрямовані на відповідальне батьківство. 28 лютого 2025 року до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в телефонному режимі від інспекторів сектору ювенальної превенції Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що 28 лютого 2025 року на спецлінію «102» надійшло звернення від заявниці [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , відбувається домашнє насильство. Заявниця повідомила, що до неї звернувся малолітній [PERSON] та повідомив, що батько [PERSON] систематично вживає алкогольні напої та хлопчик просив, щоб його влаштували у дитячий будинок. 28 лютого 2025 року посадовими особами Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з представниками сектору ювенальної превенції Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві та фахівцем із соціальної роботи Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб здійснено виїзд за адресою проживання дитини. Встановлено, що умови проживання дитини - незадовільні. Батько [PERSON] поводив себе агресивно, кричав, мав ознаки вживання алкогольних напоїв; малолітній [PERSON] мав неохайний вигляд. 28 лютого 2025 року посадовими особами Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації складений акт оцінки рівня безпеки малолітнього [PERSON] , 20105 року народження, та встановлено небезпеку для дитини, необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема влаштування [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації дітей з метою проходження курсу реабілітації. 04 березня 2025 року [PERSON] поставлено на облік Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням батька [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. До Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 19 березня 2025 року з`явилась рідна сестра малолітнього [PERSON] по матері - [PERSON] , яка у поясненнях зазначала, що батько дитини зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, лається нецензурними словами. Позивач повідомляє, що батько жодного разу не відвідав дитину, не цікавиться дитиною, не звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації щодо повернення йому дитини. Посадовими особами служби у справах дітей та сім`ї здійснювались виїзди на адресу проживання [PERSON] , проте двері квартири ніхто не відчинив. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.43-44). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року зарито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.71,72). Відповідач [PERSON] судом неодноразово повідомлявся про розгляд справи, поштові відправлення повертались до суду без вручення з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» від 10 серпня 2025 року, від 21 вересня 2025 року та від 10 листопада 2025 року (а.с.56,58,93). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Таран В.П. (довіреність від 09 червня 2025 року, а.с.92) підтримала позовну заяву та додатково пояснила, що ситуація у сім`ї [PERSON] погіршилась після смерті матері та бабусі хлопчика, які займались вихованням та доглядом за дитиною. Батько зловживає алкогольними напоями, дитиною не піклувався останнім часом. У хлопчика є старша сестра, яка турбується про брата, передавала гроші, щоб відправити брата влітку на оздоровлення. Проте сестра зараз живе за кордоном та на даний час не планує забирати до себе брата. Підтвердила, що батько жодного разу не звернувся до служби у справах дітей та сім`ї, хоча його запрошували, не цікавиться що зараз із сином. На даний час дитина перебуває у будинку сімейного типу. У судовому засідання дитина - [PERSON] , суду пояснив, що зараз проживає із сім`єю, яка йому подобається. Займається у школі, відвідує гуртки - любить дуже футбол. Коли жив з мамою та батьком, батько ставився до нього нормально, та коли помер дід - батько почав пити. Коли батько був тверезий, то готував їжу, ставився добре. Вказував, що звертався до сусідки т. [PERSON] - вона була знайома з сім`єю, але про що просив у неї не пам`ятає. Батько до нього більше жодного разу не приходив. Повідомив, що хотів би залишитись жити із сім`єю, де він зараз перебуває. Вислухавши пояснення представника позивача, заслухавши дитину [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві № 1555 від 15 вересня 2015 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] мати дитини [PERSON] померла [INFO] , про що Київським відділенням державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 5941 від 27 березня 2023 року (а.с.5). Як вбачається із повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Голосіївського району міста Києва» від 10 грудня 2024 року № 100/46-918, яке адресовано Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, дитина - [PERSON] [INFO] , опинилась у складних життєвих умовах: мати дитина померла у 2023 році, за дитиною доглядала бабуся, але в літку вона померла. Дитина залишилась з батьком та дідусем, зі слів сусідів дідусь теж недавно помер. Останній візит до амбулаторії разом із батьком з приводу профілактичного огляду відбувся 02 вересня 2024 року. Адміністрація просить з`ясувати в яких умовах проживає дитина, наскільки сумлінно батько виконує батьківські обов`язки (а.с.8). Відповідно до Акта обстеження умов проживання дитини від 17 грудня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що квартира захаращена, неприбрана, відчувається неприємний запах диму від куріння, таргани. Батько з сином проживають в одній кімнаті, на час обстеження квартири дитина перебувала у школі (а.с.9). За повідомленням Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві НПУ, зареєстрованого 31 травня 2025 року № 100/09/865, до управління поліції 28 лютого 2025 року по спецлінії «102» надійшло повідомлення від заявниці [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] , відбувається домашнє насильство. Заявниця повідомила, що до неї звернулась дитина [PERSON] , [INFO] , та повідомив, що його батько [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, просив відправити його до дитячого будинку. Дитина залишилась із заявницею, оскільки не хоче йти додому (а.с. 20). На підставі повідомлення поліції 28 лютого 2025 року Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що квартира є однокімнатною, батько одноособово виховує сина. Квартира у захаращеному стані, безлад, розкидано брудні речі та пляшки, квартира потребує ремонту. Свіжоприготовленої їжі для дитини немає. Батько ймовірно знаходився у нетверезому стані, сусіди характеризували [PERSON] негативно. Рекомендовано вилучили дитину для обстеження стану здоров`я та влаштування до центру соціально-психологічної реабілітації для вирішення подальшої долі (а.с.10). Згідно з Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 28 лютого 2025 року, комісією встановлено: зі слів дитини батько перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не дає йому спати протягом двох днів, ображає, доводить дитину до істерик і сліз. Батько під час візиту ймовірно має ознаки алкогольного сп`яніння, агресивно поводиться, погрожує. Дитина зверталась до сусідки для виклику поліції, просила відправити її до дитячого будинку. Виявлено у холодильнику невелику кількість їжі, зі слів сусідки [PERSON] вона на протязі декількох днів годує дитину (а.с.11-19). У пояснювальні записці начальнику Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 березня 2025 року, [PERSON] зазначала, що вона є рідної сестрою [PERSON] за лінією матері. [PERSON] був чоловіком її матері. Він пив, бив своїх батьків, матір, нецензурно лаявся. [PERSON] повідомив сестру, що за час перебування [PERSON] у Центрі соціально-психологічної реабілітації батько його не відвідував (а.с. 21). Згідно з психологічним висновком Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 від 28 березня 2025 року, рівень розумового розвитку [PERSON] відповідає віковому рівню, пізнавальні процеси не порушено, увага стійка, здатен до засвоєння нових знань та вмінь. Мислення не порушено, розвинуте. Потребує підтримки. Дитина телефонувала батькові, щоб той його відвідував, але жодного разу батько не з`явився, не цікавився сином. На даний час емоційний стан [PERSON] поступово стабілізувався. Хлопець почав усвідомлювати та вже проговорює, що його батько [PERSON] вживає частко алкоголь, тому напевно не може до нього приїхати (а.с.22). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 04 березня 2025 року № 12 малолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах (а.с. 39). Листом від 04 квітня 2025 року № 100/06/25-468 Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлено, що у період з 03 березня 2025 року по 14 березня 2025 року фахівцем центру неодноразово здійснювались дзвінки до батька [PERSON] , під час яких проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, відповідальності за дитину, формування здорового способу життя в родині, повернення дитини до родини. З 17 березня 2025 року телефонний зв`язок із батьком відсутній, оскільки мобільний телефон вимкнено. Останній візит здійснено до сім`ї 24 березня 2025 року, однак батько був відсутній за місцем проживання. Було залишено повідомлення з проханням вийти на зворотній зв`язок, але станом на 27 березня 2025 року зв`язок із батьком відсутній (а.с. 42). Відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 20 травня 2025 року № ТВД/31 дитину [PERSON] влаштовано у дитячий будинок сімейного типу на базі сім`ї [PERSON] з 20 травня 2025 року по 20 листопада 2025 року до прийняття рішення органами опіки та піклування про влаштування малолітньої дитини згідно законодавства України (а.с.80). 10 червня 2025 року Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, складено висновок № 100-7800, яким орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.61-63). У висновку вказано, що станом на 04 червня 2025 року батько [PERSON] не звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації щодо повернення йому на виховання малолітнього сина [PERSON] , не телефонує та не цікавиться життям сина. Посадовими особами служби у справах дітей та сім`ї неодноразово були здійснені виїзди на адресу проживання батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , проте двері ніхто не відчиняв. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Згідно з п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , який після смерті матері, бабусі та дідуся залишився проживати з батьком. За матеріалами справи, внаслідок зловживання алкогольними напоями, батько перестав виконувати обов`язки з належного піклування та виховання дитини. Родина перебувала під соціальний супроводом відповідних служб. Проте, внаслідок подальшого нехтування батьківськими обов`язками, поганого ставлення до дитини, у тому числі вчинення домашнього насильства щодо дитини, остання сама звернулась по допомогу до дорослих. Після вилучення дитини [PERSON] із сім`ї відповідач не намагався виправити ситуацію, не вживав заходи щоб побачити сина. З березня 2025 року перестав виходити на зв`язок соціальних служб, які проводили соціальну роботу із батьком дитини. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 роук, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідач ухилився від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини. Отже, вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач повністю ухилився від виховання та належного піклування про свою дитину, у ході судового розгляду не змінив свого ставлення до банківських обов`язків, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає обґрунтованим та приймає висновок органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 червня 2025 року № 100-7800 щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини, оскільки за встановлених обставин висновок не суперечить інтересам дитини. Разом з тим, оскільки у судовому засіданні встановлено, що дитина фактично позбавлена батьківського піклування та відсутня можливість передати дитину іншим родичам, суд на виконання положень ч. 4, 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати дитину на опікування Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з метою вжиття відповідних заходів подальшого влаштування долі дитини для захисту її прав та інтересів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд відзначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою дитину [PERSON] , батьком якого він є, суд вважає можливим стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що необхідним для утримання дитини буде стягнення з відповідача аліментів щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2025 року (дата подання до суду позову) і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на сьогоднішній день відсутня будь-яка особа, яка б могла отримувати вказані аліменти від відповідача, суд вважає можливим стягнути аліменти на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати дитина. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на ї утримання підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у загальній сумі 2 422,40 грн. У зв`язку з тим, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаною позовною заявою, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved