Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 04.04.2025-100001446, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.04.2025, строком на 140 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 18600,00 грн, що складається з: 6000,00 грн заборгованості по тілу кредиту; 8400,00 грн заборгованості по процентам, 1200,00 грн заборгованість по комісії, 3000,00 грн заборгованість по неустойці, чим порушуються права та інтереси позивача. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 04.04.2025-100001446 від 04.04.2025 у розмірі 18600,00 грн та 2422,40 грн судового збору. Ухвалою суду від 19.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.09.2025 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, посилається на те, що позивач не надав докази видачі кредиту. Також вказує на те, що у матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку. Крім того зазначає, що звільняється від сплати неустойки, пені, штрафу та комісії. Просив відмовити у задоволенні позову. 29.09.2025 з ТОВ «Споживчий центр» до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання позивачем умов кредитного договору. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 04.04.2025, що наявна у матеріалах справи. Щодо комісії зазначає, що така пов`язана із наданням послуги, а саме перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Також вважає, що неустойка нарахована правомірно, а тому просив позовні вимоги задовлнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 04.04.2025-100001446. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Е358, про що свідчить інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] .. За умовами кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит в розмірі 6000,00 грн шляхом перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] , строком на 140 днів з дати його надання, незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом. Надання кредитних коштів відповідачу в розмірі 6000,00 грн підтверджується довідкою генерального директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» вих. №116-0409 від 04.09.2025. З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 04.04.2025-100001446 від 04.04.2025 слідує, що заборгованість [PERSON] по вказаному кредитному договору складає: 6000,00 грн - основний борг; 8400,00 грн проценти; 1200,00 грн комісія за надання; 3000,00 грн неустойка; разом 18600,00 грн. Вказано, що проценти нараховані за період з 04.04.2025 по 21.08.2025. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно цього договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.ст.\~610,\~611,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст. 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором № 04.04.2025-100001446 від 04.04.2025, яка згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком складає 18600 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8400,00 грн\~заборгованість за відсотками; 1200,00 грн\~комісія; 3000,00 грн\~неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 04.04.2025 по 21.08.2025. Поряд із цим, відповідно до п. 18\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 3000,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої. На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, комісії, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором надано суду Оферту, Заявку, Акцепт, які підписані відповідачем [PERSON] 04.04.2025 року, та в яких міститься інформація щодо процентної ставки, комісії. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та комісії, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Враховуючи наведене, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий центр» не повернуті, [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 04.04.2025-100001446 від 04.04.2025 року, та відповідно до вимог ст. ст.\~1048,\~1049 ЦК України\~позикодавець вправі вимагати повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, згідно умов договору. За наведених обставин, оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не представив, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 04.04.2025-100001446 від 04.04.2025, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 15600,00 грн, що складається з наступного: 6000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8400,00 грн\~заборгованість за відсотками; 1200,00 грн\~комісія. Згідно з ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2031 грн. 69 коп.

Outcome: partial