Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4598675 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 27.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №01.02-64/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №4598675, заборгованість якого станом на дату відступлення склала 29 117,20 гривень.Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №4598675 від 17.04.2023 року становить 29 117,20 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 7000,00 грн; заборгованість за по відсотках - 22117,00 гривень. 22.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір позики №3622204 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 11000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк - 359 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору, не повернувши кошти, які були йому надані у вигляді позики відповідно договору, та не сплативши відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3622204, заборгованість якого станом на дату відступлення склала 53 170,00 гривень. Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №3622204 від 22.04.2023 року становить 53 170,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 11 000,00 грн; заборгованість по відсотках 42 170,50 гривень. Також 19.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" » та [PERSON] було укладено договір позики №30312-04/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" » зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк - 25 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" » свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору, не повернувши кошти, які були йому надані у вигляді позики відповідно договору, та не сплативши відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №3072023 відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3012-04/2023. 29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3012-04/2023, заборгованість якого станом на дату відступлення склала 53 170,00 гривень. Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №3012-04/2023 від 19.04.2023 року становить 58 500,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 15 000,00 грн; заборгованість по відсотках 43 500,00 гривень. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором\~№4598675 від 17.04.2023 року у розмірі 29 117,20 грн, заборгованість за договором №3622204 від 22.04.2023 року у розмірі 53 170,00 грн, заборгованість за договором №30312-04/2023 від 19.04.2023 року у розмірі 58 500,00 грн та судові витрати. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 22.07.2025 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4598675 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 27.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №01.02-64/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №4598675, заборгованість якого станом на дату відступлення склала 29 117,20 гривень. Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №4598675 від 17.04.2023 року становить 29 117,20 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 7000,00 грн; заборгованість за по відсотках - 22117,00 гривень. 22.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір позики №3622204 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 11000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк - 359 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 28.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3622204, заборгованість якого станом на дату відступлення склала 53 170,00 гривень. Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №3622204 від 22.04.2023 року становить 53 170,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 11 000,00 грн; заборгованість по відсотках 42 170,50 гривень. Також 19.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" » та [PERSON] було укладено договір позики №30312-04/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" » зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк - 25 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №3072023 відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3012-04/2023. 29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3012-04/2023, заборгованість якого станом на дату відступлення склала 53 170,00 гривень. Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №3012-04/2023 від 19.04.2023 року становить 58 500,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 15 000,00 грн; заборгованість по відсотках 43 500,00 гривень. Невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за вказаними договорами позики стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «Свеа Фінанс» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3\~ст.203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1\~ст.626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У\~статті 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі\~ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У\~статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509,\~526,\~629,\~1054 ЦК України\~особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У\~статті 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст.1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2\~ст.517 ЦК України\~боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2\~ст.129 Конституції України\~закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З наданих представником позивача та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: - 17.04.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4598675, в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором EVBk5Fn00q, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. строком на 30 днів та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% на день; на підставі договору факторингу №01.02-64/23 від 27.10.2023 року з додатками ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №4598675 від 17.04.2023 року на суму 29117,20 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 7000,00 грн; заборгованість за по відсотках - 22117,20 грн; - 22.04.2023 року між 22.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір позики №3622204, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. строком на 359 днів та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2,0% на день; на підставі договору факторингу №01.02-77/23 від 28.11.2023 року з додатками ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №3622204 від 22.04.2023 року на суму 53170,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 11000,00 грн; заборгованість за по відсотках - 42170,00 грн; - 19.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" » та [PERSON] було укладено договір позики №30312-04/2023, в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8509, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 25 днів та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% на день; на підставі Додатку 1 (Реєстру боржників) договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року з додатками ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №30312-04/2023 від 19.04.2023 року на суму 58500,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 15000,00 грн; заборгованість за по відсотках - 43500,00 грн; Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за договорами позики у встановлені ними строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість, яка складається з основних сум боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цими договорами. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договорами позики, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 140 787,20 грн, з яких: - за договором позики №4598675 від 17.04.2023 року в сумі 29 117,20 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 7 000,00 грн; заборгованість за по відсотках 22 117,20 грн; - за договором позики №3622204 від 22.04.2023 року в сумі 53 170,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 11 000,00 грн; заборгованість по відсотках 42 170,00 грн. - за договором позики №30312-04/2023 від 19.04.2023 року в сумі 58 500,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 15 000,00 грн; заборгованість по відсотках - 43500,00 грн. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс», про стягнення заборгованості за договорами позики обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved