Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

12.09.2025 представник АТ «УкрСиббанк» - адвокат Останкова В.О. (уповноважена представляти інтереси позивача на підставі довіреності від 26.12.2024 (а.с. 5) звернулась до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 10.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (поточна назва АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №11212235000 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 38 000,00 доларів США строком до 08.09.2017. В забезпечення виконання зобов`язань 10.09.2007 було укладено два договори поруки: 1) між банком та [PERSON] (договір поруки № 140087 від 10.09.2007); 2) між банком та [PERSON] (договір поруки № 140085 від 10.09.2007); Банк виконав свої зобов`язання належним чином. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 21.12.2015 ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11212235000 від 10.09.2007 у розмірі 13 275,88 дол. США (кредит і проценти) та 15 760,23 грн пені, а також судовий збір 2 953,35 грн (по 984,45 грн з кожного). Кошти на погашення боргу з 21.12.2015 по 23.02.2022 не надходили. За прострочення погашення суми боргу, що підлягає стягненню за рішенням суду, просять стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних у розмірі 1952.10 дол. США та 2317.40 грн. за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 та судові витрати. Представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано заяву, відповідно до якої представник позивача адвокат Гладиш Я.М. (уповноважена представляти інтереси позивача на підставі ордеру серії АВ № 0056090 від 10.10.2025 (а.с. 65) просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 64). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до судового засідання повторно не з`явились, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись заздалегідь та належним чином за місцем реєстрації. Про причини неявки суд не попередили, будь-яких клопотань на адресу суду не надали (а.с. 47, 48, 49, 50-51, 58, 60-61, 62-63). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (а.с.7-16) та [PERSON] укладено кредитний договір № 11212235000 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 38 000,00 доларів США строком до 08.09.2017 (а.с.15-18). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов`язань 10.09.2007 було укладено два договори поруки: 1) договір поруки № 140087 від 10.09.2007 між банком та [PERSON] з [PERSON] (а.с.20); 2) договір поруки № 140085 від 10.09.2007 між банком та [PERSON] з [PERSON] (а.с.19). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 21.12.2015 ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11212235000 від 10.09.2007 у розмірі 13 275,88 дол. США (кредит і проценти) та 15 760,23 грн пені, а також судовий збір 2 953,35 грн (по 984,45 грн з кожного). Рішення набрало законної сили (а.с. 21-22). [PERSON] в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов`язань. Відповідно до наданого розрахунку за прострочення погашення суми боргу, що підлягає стягненню за рішенням суду, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних у розмірі 1952,10 дол. США та 2317,40 грн. за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року. Розрахунок 3% річних здійснений за формулою та як доказ надається у додатку 1: 13275.88 дол. США (сума що підлягає стягненню за рішенням суду) х 3% : 365 x 1789 кількість днів прострочення за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року = 1952.10 дол. США 15760.23 грн. (сума що підлягає стягненню за рішенням суду) x 3% річних: 365 х 1789 днів прострочення за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року = 2317.40 грн. (а.с. 23). Довідкою-розрахунком (а.с. 24-34) зазначається розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 26.08.2025 за кредитним договором № 11212235000 від 10.09.2007. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідачами не заперечувався та не спростований. Згідно ч.1 ст.18ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Як вбачається з позовної заяви, по теперішній час, рішення суду від 20.12.2017 року не виконано, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Приписи ч.2 ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер, а тому 3% річних або інший розмір процентів, який встановлений в договорі, не є неустойкою у розумінні статті 549 ЦК України. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Правовий аналіз положень статей526,599,611,625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК. Правомірність застосування ст.625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена, також, у: постанові Верховного суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 р. по справі № 686/21962/15-ц, постановах Верховного суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018р., № 463/4711/15 від 04.07.2018р., № 703/4704/15-ц від 28.02.2018 р., № 361/7939/2015ц від 06.08.2018 р. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, відсутність заперечень з боку відповідачів, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 3 % річних у сумі 1952,10 дол.США та 3% річних у сумі 2317,40 грн., оскільки не виконано зобов`язання згідно кредитного договору №11212235000 від 10.09.2007 щодо повернення кредитних коштів. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 3028,00 гривень.

Outcome: approved