Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

В червні 2025 року Акціонерне товариство ? Універсал Банк? (надалі - АТ ?Універсал Банк?) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: -стягнути з [PERSON] , на його (АТ Універсал Банк?) користь заборгованість за договором про надання банківських послуг ?Monobank? від 30 червня 2021 року, яка станом на 08 квітня 2025 року складає 37 609, 05 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 червня 2021 року [PERSON] звернулась до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що остання разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг. З боку позивача, умови договору виконані належним чином, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту, а саме до 30 000, 00 грн., проте відповідач не виконує належним чином умов договору, грошові кошти не повертає. А тому, позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 08 квітня 2024 року складає 37 609, 05 грн. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; в прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі з підстав викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направила свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 30 червня 2021 року [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 30 000, 00 грн. Банк виконав свої зобов?язання по вказаному договору надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок останнього. Пунктом 5 Розділу ІІ Умов визначена відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання Клієнтом за Договором. Згідно з п.п. 5.15-5.19 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної Заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки зазначеної в тарифах. У разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся Заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користуванням кредитом у розмірі 0, 00001% річних. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином свої зобов?язання не виконував, а тому, утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03 жовтня 2024 року складає 34 356, 54 грн. - заборгованість за тілом кредиту. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved