Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У серпні 2025 року позивач відповідно до рішенням Вищої ради правосуддя, яким змінено територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області з 1 липня 2024 року Індустріальному районному суду міста Дніпра, звернулася з позовом до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] на земельніи? ділянці, належніи? Авді?і?вськіи? міськіи? раді (одноповерховии?, самании?, обкладении? цеглою житловии? будинок жилою площею 26,3 кв.м, позначении? в плані літерою А-1, з господарчими спорудами та будівлями: а - сіні, а2 - тамбур, Б - літня кухня, В - сараи?, Г - убиральня, Д - сараи?, Е - душ, № 1 - огорожа, № 2 - ворота, № 3 - ворота, к-колодязь, 1-замощення. З метою реєстрації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реалізації права на отримання компенсації за знищене житло вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг м. Дніпра, але рішенням № 779426791 від 13.06.2025 у проведенні цієї реєстраційної дії було відмовлено через неможливість отримати інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013. За цих підстав позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження. Позивач надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. В свою чергу, представник відповідача - Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е., повноваження якої підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, подала через систему «Електронний суд» заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до частини 3\~статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на подану представником відповідача письмову заяву про визнання позову, справу розглянуто в підготовчому засіданні з ухваленням рішення по суті. Відповідно до\~частини 4\~статті 268\~ЦПК України\~у разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або у\~разі розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи\~суд підписує\~рішення (повне\~або скорочене)\~без його\~проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 11 січня 2001 року державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук?янець Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 27, [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (спадкова справа № 61/2000) належить житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора від 13 червня 2025 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через неможливість отримання інформації про зареєстровані права на нерухоме майно до 01.01.2013 року. Розглядаючи заявлені позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, суд керується тим, що відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині 1 статті 4\~ЦПК України також визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 392\~ЦК України власник\~майна може\~пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Суд бере до уваги, що загальновідомим і таким, що не підлягає доказуванню, є факт окупації російською федерацією частини Донецької області, в тому числі м. Донецька та м. Ясинувата, де зберігалися документи, які підтверджують реєстрацію в установленому до 01.01.2013 року порядку права власності на об?єкти нерухомого майна, що розташовані в м. Авдіївка Донецької області. Суд вважає доведеним факт належності позивачу на праві власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки це підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією технічного паспорта на житловий будинок, відміткою в паспорті позивача як громадянина України про реєстрацію місця проживання за цією адресою. Суд ураховує, що Авдіївська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, яка представляє Авдіївську територіальну громаду, право власності позивача на вищевказане майно не заперечувала, будь-яких заперечень проти позову не надала. Відомості про наявність прав інших осіб на нерухоме майно відсутні. Отже підстав не довіряти твердженням позивача про належність їй вищевказаного нерухомого майна немає. Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено право власності позивача на житловий будинок, але позивач позбавлена можливості реалізовувати свої правомочності власника майна через відсутність відповідних відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливість їх отримання через окупацію частини Донецької області, де зберігалися документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved