Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

07 липня 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», звернувся до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 29 235,75 грн. та судові витрати в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 13 червня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 885142258. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8Q56Y. Відповідно до умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу грошові кошти у розмірі 11 750,00 грн. 13.06.2021 року на банківську карту № 5457-08XX-XXXX-3849 Відповідача. 28 листопада 2018 року між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01. На виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 146 від 10.08.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. На виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29 235,75 грн. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до Відповідача Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 885142258 в розмірі 29 235,75 грн. Заборгованість відповідачем в добровільному порядку не сплачена, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу в примусовому порядку та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 03.11.2025 року відповідач направила на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала стосовно позовних вимог позивача, прохала розгляд проводити без її участі. 04.11.2025 року відповідач [PERSON] направила на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначила, що позивач звернувся до суду лише в 2025 році, тобто після спливу встановленого трирічного строку позовної давності, який починався з моменту порушення зобов`язання за кредитним договором. Прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Разом з тим, аналізуючи матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачем не надано належних доказів, що саме [PERSON] особисто укладала кредитний договір. Надані до матеріалів справи копії договору підписані не власноручним підписом відповідача, а електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивач не надав суду належних і достатніх доказів того, що саме відповідач отримував одноразовий ідентифікатор на свій номер телефону та використовував його для підписання договору. Не надано доказів належної ідентифікації особи позичальника при укладенні договору в електронній формі. Крім того, позивачем не надано суду належних доказів того, що кошти за кредитним договором були фактично отримані відповідачем. Надане позивачем платіжне доручення про перерахування коштів не містить достатньої інформації для ідентифікації отримувача коштів та не підтверджує факт отримання коштів саме [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підстави своїх позовних вимог, а надані позивачем докази не є достатніми для висновку про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд звертає увагу на строки позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За твердженням позивача, строк повернення кредиту настав у 2021 році (відповідно до умов договору від 13.06.2021 року). Позовна заява подана до суду у 2025 році. Таким чином, з моменту порушення права позивача минуло більше трьох років, що свідчить про сплив строку позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд також звертає увагу на те, що право вимоги за кредитним договором переходило тричі: спочатку від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», потім до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», і нарешті до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Кожне таке відступлення відбувалось через тривалий період часу після укладення первісного кредитного договору, що також свідчить про пропуск позивачем строків для пред`явлення вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт укладення кредитного договору саме відповідачем, не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, а також спливли строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed