Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просила: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.07.2022 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 613; стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] , а також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 20.07.2022 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстрований шлюб, про що складений відповідний актовий запис № 613. Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Останнім часом стосунки між сторонами погіршилися через різні характери та погляди на життя, у зв?язку з чим почали виникати непорозуміння, конфлікти та суперечки, подальше спільне життя стало неможливим, сім?я фактично розпалася. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, дитина проживає разом з матір?ю та перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною, у зв?язку з чим вона позбавлена можливості працевлаштуватися, не надає, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 26.09.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 10.10.2025 про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, якому вручена ухвала про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 20 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 613. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 29.03.2023. Від вказаного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Його батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31.07.2024 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до Довідки № 18-02 від 18.02.2025, виданої ОСББ «Фенікс», [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце. Неможливо насильно, без волі особи, змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивач наполягає, що вільної згоди між сторонами у справі наразі немає. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Згідно зі статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на даний час однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач відзив на позовну заяву не надав. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони на даний час однією сім`єю не проживають, спільний син [PERSON] проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на його утримання. Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, передбачений законодавством розмір аліментів, відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд вбачає підстави, із урахуванням фактичних обставин справи, для задоволення позову, у тому числі у частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, право дружини на утримання виникає за наявності складу таких юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що спільна дитина сторін не досягла 3-х річного віку та проживає з позивачем. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 84 СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів, суд дійшов такого. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч. 2 ст. 77 СК України). Як встановлено ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Передусім суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Судом установлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що він не має змоги працювати, суду не надано. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто, з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка, і на дитину, як з батька. У Сімейному кодексі України не встановлено ні мінімального, ні максимального розмірів аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. А тому суд при визначенні розміру коштів, що належить стягнути як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Оскільки відповідач не надіслав відзиву на позовну заяву та не надав своїх пояснень щодо можливого розміру аліментів на утримання дружини, суд вважає за можливе стягувати аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 3 000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, як просить позивач. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, судовий збір за вказані позовні вимоги підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved