Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

08.07.2025 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Шосткинської міської ради Сумської області про визначення йому додаткового строку в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , та його брата [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є спадкоємцем за законом після [PERSON] та [PERSON] , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки пропустив шестимісячний строк для подачі відповідної заяви про прийняття спадщини після батька, бо не знав, що його рідний брат не оформив спадщину після смерті останнього. Також йому відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата у зв`язку з пропуском встановленого строку на звернення з такою заявою. Причини пропуску мотивує воєнним станом у державі, незадовільним станом здоров`я та юридичною необізнаністю з цього питання. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача також не з`явився у засідання, подав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав та не заперечував проти слухання справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріли справи суд дійшов такого висновку. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] / а.с. 11/. [INFO] помер [PERSON] /а.с. 8/ та [INFO] померла [PERSON] /а.с. 9/. За життя батькам позивача по частини належав житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.1990 № 1328 /а.с.18, 19/. Судом встановлено, що [PERSON] 10.11.1993 склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 1-2049, яким свою частку житлового будинку [ADDRESS] заповів своєму синові [PERSON] /а.с. 12/. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] і [PERSON] /а.с.10/, отже є рідним братом позивача. [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] у період з 14.04.1992 по 25.07.2023 разом із матір`ю [PERSON] /а.с. 11а/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.13/ та відкрилася спадщина на належне йому майно. Після смерті останнього спадкова справа ніким не заводилась, дані про його спадкоємців відсутні, заповіт/спадковий договір від його імені не реєструвалися /а.с.16, 17/. Як вбачається з матеріалів справи позивач не проживав із братом на момент смерті останнього. Приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Краснощок Ю.О. 30.05.2025 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] у зв`язку із пропущенням встановленого законом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця на звернення із заявою про прийняття спадщини /а.с.6/. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Так, за ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Нормою ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно із ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20) зроблено висновок, що: поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Так, суд у даному конкретному випадку приймає до уваги пояснення позивача щодо поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з причини впровадження на території України воєнного стану та його незадовільного стану здоров`я, оскільки позивач має другу групу інвалідності за загальним захворюванням, потребує сторонньої допомоги, тому суд визначає такі причини пропуску поважними в розумінні ст.1272 ЦК України. Крім цього, розглядаючи питання про можливість встановлення додаткового строку для прийняття спадщини суд бере до уваги і те, що з заявою про відмову від спадщини в нотаріальну контору позивач не звертався, а інших живих спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приходить висновку, що позовна вимога щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після брата позивача - [PERSON] є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Разом із цим позовна вимога про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , задоволенню не підлягає з огляду на таке. У пункті 1 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 року. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема, ЦК УРСР. Відповідно до статті 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною першою статті 550 ЦК Української РСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, нормами ЦК Української РСР 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, а передбачено продовження строку на прийняття спадщини. Зважаючи на викладене підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. З огляду на вказане подану представником відповідача заяву про повне визнання позовних вимог в частині позовної вимоги щодо [PERSON] , суд,

Outcome: partial