Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: визначити додатковий строк для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в чотири місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала про те, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS] . 03.02.2025 позивачка звернулася до приватного нотаріуса КМНО Устинової І.Є. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] . Того ж дня приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 8/2025, у спадковому реєстрі № 73588030. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Позивачка зазначила, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини в встановлений законом термін, так як постійно з 06.03.2022 по 16.07.2023 у зв`язку із військовими діями в Україні проживала за кордоном разом зі своїм молодшим сином та не мала можливості подати відповідну заяву. 03.02.2025 приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутності документів про право власності спадкодавця на спадкове майно. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25.02.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки, витребувано спадкову справу. 10.03.2025 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. надійшли матеріали спадкової справи. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач КМР отримав 05.05.2025, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. 01.07.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів. Цього ж дня від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.07.2025 клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору задоволено та залучено до участі в справі [PERSON] , [PERSON] . 31.07.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого засідання за їх відсутності, просить закрити підготовче провадження та признати справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 28.10.2025 від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] надійшла заява, у якій останній не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглядати справу без його участі. Позивач в судове засідання не з`явилась, 10.11.2025 до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача та представника. У заяві додатково зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач, КМР, копію позовної заяви з додатками, а також повістку про виклик в суд отримав, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, своїм правом на подання відзиву не скористався, а також будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторони позивача та відповідача, та за згодою сторони позивача ухвалити заочне рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а.с.13). Отже, [PERSON] є рідним сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 157 (а.с.14). Спадкова справа № 8/2025, після майна померлого [INFO] [PERSON] розпочата приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою Іриною Євгенівною на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.29-40). 03.02.2025 [PERSON] звернулася з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.30). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової Ірини Євгенівни від 03.02.2025 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , після смерті її сина - [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджували право власності на спадкове майно та пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини (а.с.12, 39). Вирішуючи позовні вимоги про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд доходить наступного. Загальні положення про спадкування врегульовані Главою 84 Книги шостої Спадкове право Цивільного кодексу України. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до норм статей 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Водночас, з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 у справі № 638/17145/17, від 22.03.2023 у справі № 361/8259/18. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Такі висновки викладені у постанові ВП ВС від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є діючим і на час вирішення позову. З 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено. Отже, перешкоди у вигляді введення воєнного стану почали існувати протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття або відмови у прийнятті спадщини, під час дії пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п.24 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, за обставинами цієї справи позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України з 06.03.2022 по 16.07.2023 перебувала за кордоном, що виключало можливість останньої вчасно звернутися у встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, що суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Враховуючи вказані обставини, що стали підставою для пропуску позивачем встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим, визначити позивачу - [PERSON] додатковий строк у чотири місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved