Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

28 листопада 2024 року позивач звернувся до [PERSON] про виключення запису про позивача, як батька з актового запису про народження дитини. В обгунтування позовних вимог позивач вказує, що 09 вересня 2006 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гальчинської сільської ради, Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис №26.01.10.2007 року в шлюбі народилась донька [PERSON] . Згідно актового запису про народження №17 від 09 жовтня 2007 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] . Враховуючи те, що позивав не вважає себе батьком дитини, проте відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були записані відповідно до ч.1 ст. 133 СК України,тому він просить про виключення із запису про позивача, як батька з актового запису про народження дитини, а такоєж про стягнення судових витрат. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та відзиву до суду не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В обгрунтування позову позивачка вказує, що 09 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гальчинської сільської ради, Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис №26.01.10.2007 року (а.с.10). У шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 2006 року [PERSON] , у графі «батько» записаний [PERSON] , «мати» [PERSON] (а.с.11 ). Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2025 року по справі було призначено молекулярно - генетичну експертизу , проведення якої доручено експертвм ТОВ «Мама Папа».На вирішення експертів були поставлені питання: чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ? В ухвалі суду сторонам роз`яснено положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, зокрема про те, що у разі ухилення учасника справи, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (а.с.54). Відповідно до повідомлення медико - генетичного центру «Мама Папа», [PERSON] з`явився в призначений час. [PERSON] разом із донькою [PERSON] не з`явились, в телефонному режимі [PERSON] повідомили, що категорично відмовляється братии участь в проведенні експертизи. Так як від дитини [PERSON] зразки відсутні, ухвала суду залишена без виконання (а.с.64). Згідно з частинами першої, третьої статті 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. За положеннями частини першої статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі статтею 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За правилами статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 Сімейного кодексу України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] разом із донькою [PERSON] не з`явились в експертну установу для відібрання зв`язків, тому відповідно до ст. 109 ЦПК України , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В силу частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. На підтвердження вказаних витрат до матеріалів справи додано договір № 15102414 від 15.10.2024 про надання правової допомоги/юридичних послуг, укладений між [PERSON] та ТОВ "Центр правової допомоги юрист онлайн" та акт приймання-передачі наданих послуг від 30.10.2024 до договору про надання правової допомоги, з яких вбачається, що вартість послуг Виконавця становить 12000,00 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн., суд доходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 12000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із відповідачки на корить позивача понесені у даній справі витрати на професійну п равничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved