Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

21.04.2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Шишка Ю.О. звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальний розмір 3% річних за Договором позики від 18.10.2017 року в сумі 257 983,41 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача загальний розмір інфляційних втрат за Договором позики від 18.10.2017 року в сумі 724 818,29 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики, відповідно до якого позивач передає відповідачу безвідсоткову позику в сумі 2 480 000 грн. готівкою, що еквівалентно 78 500 євро, а відповідач зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в Договорі позики. Відповідно до п. 2.4. Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 16.04.2018 року. На підтвердження виконання з боку позивача п. 1.1. Договору позики 18.10.2017 року відповідачем складено розписку. В зв`язку з невиконанням відповідачем умов вищевказаного договору позики щодо повернення грошових коштів, позивач був змушений звернутися з відповідною позовною заявою до Жовтневого районного суду м. Харкова. 24.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова ухвалено рішення яким стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 18.10.2017 року у розмірі 2 975 202,82 грн., з яких: 2 481 942,35 грн. - основна сума позики; 447 973,53 грн. - відсотки за договором позики за період з 18.10.2017 р. по 23.11.2018 р.; 45 286,94 грн. - 3% річних за період з 16.04.2018 р. по 23.11.2018 р., 8 810,99 грн. - судовий збір. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Харківським апеляційним судом 14.11.2019 року винесена постанова по справі №639/6777/18 (провадження № 22-ц/818/4626/19), якою апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019 р. змінене в частині зменшення розміру стягнутих з Відповідача на користь Позивача процентів від позики до 185 295,67 грн., розміру стягнутої заборгованості за договором позики до 2 712 524,96 грн. та судового збору до 8 017,10 грн. Таким чином, постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2019 р. у справі №639/6777/18 стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором позики у розмірі 2 712 524,96 грн., з яких: 2 481 942,35 грн. - основна сума позики; 185 295,67 грн. - відсотки за договором позики за період з 18.10.2017 р. по 16.04.2018р.; 45 286,94 грн. - 3% річних за період з 16.04.2018 р. по 23.11.2018 р., 8 017,10 грн. - судовий збір. Вищевказана постанова суду апеляційної інстанції в касаційному порядку [PERSON] не оскаржувалась. Отже вказана постанова має преюдиційне значення, оскільки нею встановлено факт невиконання відповідачем умов договору позики, а також визначена сума заборгованості за вищевказаним договором. З метою примусового виконання вищевказаної постанови Харківського апеляційного суду від 14.11.2019 р., приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С. В. 09.01.2020 р. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом відносно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2 712 524,96 грн. заборгованості за договором позики. Шляхом подання запиту до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В., представником позивача адвокатом Шишкою Ю.О. отримано лист №1284 від 07.03.2025 р. відповідно до якого станом на 23.02.2022 р. з відповідача на користь Позивача стягнуто 105 332,73 грн., з яких: 100 050 грн. вартість отриманого нереалізованого майна через ДП «СЕТАМ»; 5 272 грн. перераховано за платіжним дорученням №2947 від 29.01.2021 р. Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги, осилаючись на вимоги ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 610, ч.1 ст. 1049, ч.2 ст. 625 ЦК України. Крім того представник позивача зазначає, що Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діє по сьогоднішній день. У зв`язку з цим представник позивача вважає, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період часу до початку дії правового режиму воєнного стану, що буде узгоджуватись із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК, тобто до 23.02.2022 включно. Формула для розрахунку 3% річних є наступною: (сума боргу) х 3% річних / 100% / (кількість днів у році) х (кількість днів прострочення) Також представник позивача звертає увагу суду на те, що постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2019 у справі №639/6777/18 стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 16.04.2018 р. по 23.11.2018 р. в розмірі 45 286,94 грн., отже розрахунок 3% річних здійснюється в позові за період з 24.11.2018 р. по 23.02.2022 р. Окрім того під час розрахунку 3% річних враховано часткове виконання Відповідачем зобов`язання в загальному розмірі 105 332,73 грн. (100 050 грн. вартість отриманого нереалізованого майна через ДП «СЕТАМ»; 5 272 грн. перераховано за платіжним дорученням №2947 від 29.01.2021 р.). Загальний розмір розрахованої суми 3% річних за Договором позики від 18.10.2017 р. складає 257 983,41 грн. Формула для розрахунку інфляційних витрат є наступною: (сума боргу) х сукупний індекс інфляції % / 100% /-- (сума боргу). Як зазначає представник позивача, оскільки позовна вимога про стягнення інфляційних витрат за договором позики в межах цивільної справи №639/6777/18 не заявлялась та відповідно судами не розглядалась, розрахунок інфляційних витрат здійснюється в період з 16.04.2018 р (дата визначення договором позики для повернення коштів) по 23.02.2022 р. При цьому також враховується часткове виконання відповідачем зобов`язання. Загальний розмір інфляційних втрат за Договором позики від 18.10.2017 р. складає 724 818,29 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новобаварсього (Жовтневого) районного суду м. Харкова від 22.04.2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат - залишено без руху. Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 22.04.2025 року представником позивача вказані недоліки позовної заяви були усунуті та ухвалою Новобаварського (Жовтневого) районного суду м. Харкова від 23.04.2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Призначено підготовче засідання на 22.05.2025 року о 10-00 год. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Шишка Юлії Олександрівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат - задоволено. Забезпечено проведення подальших підготовчих і судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача [PERSON] - адвокату Шишка Ю.О., яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 22.05.2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шишка Ю.О. приймала участь у судових засіданнях, надала вступне слово, в якому просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. В подальшому, у зв`язку з поверненням суду в судовому засіданні 15.10.2025 року зі стадії ухвалення судового рішення до з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами в частині розрахунків позовних вимог, представник позивача [PERSON] - адвокат Шишка Ю.О. подала додаткові пояснення, які містять детальні розрахунки та заяву про відшкодування судових на правничу допомогу адвоката (а.с.107-115). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кундіус І.В., згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у підготовчі та судові засідання жодного разу не з`явилися, представник відповідача неодноразово просив відкласти судові засідання, посилаючись на різні обставини, судом роз`яснювалося право представника відповідача брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з безпечного місця (укриття) з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «EasyCon»,однак, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України відповідач та його представник про причини неявки в останні судові засідання суд не повідомили, відзив не подавали, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 01.10.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 18.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено в письмовій формі договір грошової позики відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 2 480 000, 00 грн., що еквівалентно 78 500, 00 євро. В підтвердження отримання коштів 18.10.2017 року відповідачем було складено розписку про отримання коштів в повному обсязі (а.с. 9-10). 26 листопада 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором грошової позики, відповідно до якої просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором грошової позики у розмірі 2 975 202, 82 грн., а також стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 8 810, 00 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04. 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором грошової позики - задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 18 жовтня 2017 року у розмірі 2 975 202, 82 грн. (два мільйони дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч двісті дві гривні 82 копійки), з яких: 2 481 942, 35 грн. - основна сума позики; 447 973, 53 грн. - відсотки за договором позики за період з 18.10.2017 по 23.11.2018 року; 45 286, 94 грн. - 3% річних за період з 16.04.2018 року по 23.11.2018 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 8 810, 00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) (а.с.95-98). Як вбачається з матеріалів даної справи (а.с.9-10) і було встановлено заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року, 18 жовтня 2017 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір позики. Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору за даним договором Позикодавець передає Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 2 480 000, 00 грн. готівкою, що є еквівалентною 78 500, 00 євро, а позичальник зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному Договорі. В розділі 2 вказаного договору зазначено, що позикодавець зобов`язаний передати позичальникові зазначену в п. 1.1. суму в строк до 18.10.2017 року. Факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника. Виконання зобов`язання за договором має бути здійснено у сумі, що буде еквівалентна 78 500, 00 євро за офіційним обмінним курсом, що складається на міжбанківському валютному ринку України станом на день передачі коштів, в межах міста Києва за місцем проживання позикодавця або іншою адресою, вказаною позикодавцем. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 16.04.2018 року . Також вказаним рішенням встановлено, що 2 481 942, 35 грн. - основна сума позики (що є еквівалентом 78500,00 євро). Постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року - змінено. Зменшено розмір стягнутих судом з [PERSON] на користь [PERSON] процентів від суми позики - до 185 295, 67 грн., а розмір стягнутої заборгованості за договором позики - до 2712524,96 грн., задовольнивши заявлений [PERSON] позов частково.Зменшено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору до 8017,10 грн. (а.с. 11-15, 90-94). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. від 09.01.2020 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі №639/6777/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 2 712 524,96 грн. (а.с. 16). З листа приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. №1284 від 07.03.2025 року вбачається, що станом на 23.02.2022 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто 105 332,73 грн., з яких: 100 050 грн. вартість отриманого нереалізованого майна через ДП «СЕТАМ», 5 272 грн. перераховано за платіжним дорученням №2947 від 29.01.2021 року. Станом на 23.02.2022 року залишок нестягнутої суми з боржника на користь [PERSON] - 2 607202, 23 (а.с. 18). Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] жодними доказами не доведено факт повного виконання або часткового виконання в більшому розмірі зазначених рішень суду станом на дату подачі даного позову. Згідно наведеного в позові розрахунку 3% річних за період з 24.11.2018 року по 23.02.2022 року (а.с.35-36) загальний розмір 3% річних становить 257 983,41 грн. і складається з: 7751,82 грн. - за період з 24.11.2018 по 31.12.2018 р. 74458,27 грн. - за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 р. 31532, 87 грн. - за період з 01.01.2020 по 03.06.2020 р. (від суми боргу 2481942,35 грн.); 41103,83 грн. - за період з 04.06.2020 по 31.12.2020 р. 5664, 82 грн. - за період з 01.01.2021 по 29.01.2021 р. (від суми боргу 2376619,62 грн.); 65488,16 грн. - за період з 30.01.2021 по 31.12.2021 р. 10524, 88 грн. - за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 р. (від суми боргу 2371346,89 грн.); 3959,74 грн. - за період з 16.04.2018 по 31.12.2018 р. 5558, 87 грн. - за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 р . 5558, 87 грн. - за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 р 5558, 87 грн. - за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 р. 822, 41 грн. - за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 р. (від суми відсотків 185295,67 грн.) Відповідно до наведеного в позові і додаткових поясненнях розрахунку інфляційних втрат за період з 16.04.2018 року (дата повернення коштів, визначена договором) по 23.02.2022 року (а.с. 19-21, 35-36, 107 - зворот) загальний розмір інфляційних втрат становить 724 818,29 грн. і складається з: 107914,85грн. - за період з 16.04.2018 по 23.11.2018 р. 104,348 % (сума боргу 2481942,35 грн.) 175671, 88 грн. - за період з 24.11.2018 по 03.06.2020 р . 107,078 % (сума боргу 2481942,35 грн.) 106187, 37 грн. - за період з 04.06.2020 по 29.01.2021 р. 104,468 % (сума боргу 2376619,62 грн.) 279249, 81 грн. - за період з 30.01.2021 по 23.02.2022 р. 111,776 % (сума боргу 2371346,89 грн.) 8056, 66 грн. - за період з 16.04.2018 по 23.11.2018 р. 104,348 % (сума відсотків 185295,67 грн.) 47737, 72 грн. - за період з 24.11.2018 по 23.02.2022 р. 125,763% ( сума відсотків 185295,67 грн.) Відповідачем [PERSON] та його представником адвокатом Кундіусом І.В. контррохрахунок не надавався. Згідно зі статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.4 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За частиною 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі №46/14523/15-ц зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». В постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі № 199/6480/16-ц зокрема, зазначено, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція)». Три проценти річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки. Однак згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 року Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено розділом 12 наступного змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Також згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено розділом 19 наступного змісту «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діє по теперішній час. Враховуючи викладене, досліджені судом докази, які свідчать про невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за договором позики від 18.10.2017 року, укладеним між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником), строк виконання якого визначений 18.10.2018 року, а також те, що розмір заборгованості відповідача за вказаним договором вже визначений заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року та постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2019 року, які набрали законної сили і не виконані, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом стягнення сум в порядку ст. 625 ЦК України. При цьому суд враховує, що права позивача на відшкодування інфляційних втрат були захищені шляхом визначення еквіваленту боргу в розмірі 78500 Євро, який було визначено на саме момент звернення позивача до суду про стягнення основного боргу за договором позики в листопаді 2018 року, а в подальшому судовими рішеннями стягнуті суми в національній валюті України в межах первісних позовних вимог, отже суд частково погоджується з розрахунком інфляційних втрат, наведених представником позивача, і вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 616903,44 грн. яка дорівнює 724 818,29 грн. - 107914,85грн, тобто за виключенням нарахувань за період з 16.04.2018 по 23.11.2018 р. Між тим розрахунок 3 % річних в розмірі 257 983,41 грн. за період з 24.11.2018 року по 23.02.2022 року суд вважає обґрунтованим, тому вказана сума підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. Отже загалом з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 616903,44 грн. інфляційних втрат та 257 983,41 грн. 3% річних від прострочених сум за договором позики, визначених судовими рішеннями, а загалом - 874886,85 грн., що становить 89% від розміру заявлених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Разом з тим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 04.04.2025 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Шишка Ю.О. був укладений договір про надання правової допомоги (а.с.17-19) та 04.04.2025 року Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги. Позивачем сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 32 190,00 грн., яка відповідає детальному розрахунку вартості правової допомоги та акту виконаних робіт, підписаному клієнтом та адвокатом і наданим суду. Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд у зв`язку із задоволенням позовних вимог, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, за відсутності заперечень останнього, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача, однак пропорційно задоволеним позовним вимогам на 89%, тобто в сумі 28 649,10 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 7 862,41 грн. (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову на 89 % з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6997, 54 копійки. На підставі викладеного і

Outcome: partial