Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У грудні 2024 року представника позивача звернувся до суду з позовною заявою у якій просить: звільнити з-під арешту земельну ділянку з кадастровим номером 3220881300:03:001:0115, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області , яка належить [PERSON] накладеного згідно постанови про накладення арешту , 52/55-3452 від 05.07.2011 СВ Оболонського РУГУ МВС України в м.Києві, реєстраційний номер обтяження 11372886. В обґрунтування позову зазначено, що 23 червня 2008 року між [PERSON] та АТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір. Як забезпечення виконання зобов`язань до Кредитного договору був укладений Договір іпотеки від 23 червня 2008 року, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер: 3220881300:03:001:0115. 23.04.2020 року між ПАТ «Комерційним банком «Надра» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого кредитором та іпотекодержателем за Кредитним договором і Договором іпотеки стало ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». З Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» стало відомо, що на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881300:03:001:0115 накладено арешт, на підставі постанови про накладення арешту, 52/55-3452, 05.07.2011, СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві. Вказане обтяження перешкоджає у реалізації прав та законних інтересів кредитора - ТОВ «Укрдебт Плюс». На адресу Оболонського управління поліції ГУНП в м. Києві адвокатом Ковалевським Є.В. направлявся запит з проханням надати інформацію. У відповідь на адвокатський запит повідомлено, що слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві Ушканенко Е.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 19.03.2014, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622 від 06.03.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 03 березня 2025 року до суду надійшли пояснення представника ГУ НП у м. Києві, у яких останній у задоволенні позову ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» просив відмовити у повному обсязі. 06 травня 2025 року від представника ГУ НП у м. Києві через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначив, що належною третьою особою у справі є Оболонське районе управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, яке відповідно до інформації з єдиного державного реєстру осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є окремою юридичною особою публічного права (діючою). Оскільки ГУНП у м. Києві не є правонаступником Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, тому ГУ НП у м. Києві не є належною третьою особою у вказаній справі, так як правовідносини у Позивача відбувалися саме з Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (міліція ОВС). Встановлено, що слідчим відділом Оболонського районного управління ГУ МВС України в місті Києві (міліція ОВС України) 06 березня 2013 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 19.03.2014 слідчим Оболонського районного управління ГУМВС в місті Києві Ушканенко Е.О. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №12013110050003622, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В той же час, підставою для накладання арешту на майно Позивача слугувала постанова про накладення арешту від 05.07.2011, кримінальна справа №52/55-3452. Із викладеного вбачається, що ГУНП у м. Києві взагалі не має жодного відношення до накладення арешту на майно на розслідування даної справи. Належних та допустимих доказів порушення будь-яких його законних прав чи інтересів саме юридичною особою ГУНП у м. Києві Позивач не надав. 10 лютого 2025 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 30 квітня 2025 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином також у судове засідання не з`явився. Представник ГУ НП у м. Києві у судове засідання не з`явився, проте подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши думку позивача, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Встановлено, що 23 червня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» був укладений кредитний договір № 238/РП/39/2008-840 (а.с.28-32). Як забезпечення виконання зобов`язань до Кредитного договору був укладений Договір іпотеки від 23 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В. за реєстровим №1654, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер: 3220881300:03:001:0115 (а.с.21-24). 23.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційним банком «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір №GL3N216868 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С., відповідно до якого кредитором та іпотекодержателем за Кредитним договором і Договором іпотеки від 23 червня 2008 року стало ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» слідує, що 11.07.2011 року реєстратором: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, було зареєстровано обтяження земельної ділянки з кадастровим номером 3220881300:03:001:0115 - арешт, накладений на підставі постанови про накладення арешту, 52/55-3452, 05.07.2011, СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві (а.с.25-27). З відповіді на адвокатський запит ГУНП у м. Києві повідомило, що слідчим відділом Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622 від 06.03.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023). Також, надано інформацію, що слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві Ушканенко Е.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 19.03.2014, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622 від 06.03.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.14). Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року. Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства 05.07.2011 року, тобто до набрання чинності новим КПК України. Отже, виходячи із п. 9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу. Проте положеннями КПК України (в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126). Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Під час судового розгляду встановлено, що на земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови від 05.07.2011 у кримінальній справі, відповідно до положень КПК України 1960 року, а саме до набрання чинності КПК України 13.04.2012. Кримінальне провадження закрито. Таким чином, спори про право, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року № 6-26цс13. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе розглянути в рамках цивільного судочинства вимоги ТОВ «Укрдебт Плюс» про звільнення з-під арешту земельної ділянки з кадастровим номером 3220881300:03:001:0115, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області , яка належить [PERSON] накладеного згідно постанови про накладення арешту, 52/55-3452 від 05.07.2011 СВ Оболонського РУГУ МВС України в м.Києві, реєстраційний номер обтяження 11372886. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Арешт на земельну ділянку було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон 1960 року не передбачає. При розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, відповідно до п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує права позивача, оскільки в державному реєстрі наявні відомості про арешт нерухомого майна. Положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до [PERSON] , треті особи ГУНП у м. Києві, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про звільнення майна з під арешту. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що відповідні вимоги позивача за позовом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved