Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.06.2025 року надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Говорова, 8» до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриманні житлово-комунальні послуги у розмірі 58\~747,15 грн., 3% річних у розмірі 692,45 грн.; інфляційних витрат у розмірі 2\~865,63 грн. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що ОСББ\~«Говорова,\~8»\~створено шляхом\~рішення засновників-співвласників\~багатоквартирного будинку\~ [ADDRESS] .\~Статут Об`єднання\~в новій\~редакції затверджено\~рішенням загальних\~зборів Протокол\~№ 2\~від 19.06.2019\~року.\~Основними завданнями\~Об`єднання\~є сприяння\~членам Об`єднання\~утримувати в\~належному стані\~спільне майно\~співвласників,\~надання житлово-комунальних\~та інших\~послуг належної\~якості за\~обґрунтованими цінами\~та виконання\~ними своїх\~зобов`язань,\~пов`язаних\~із діяльністю\~Об`єднання.\~Відповідачка є\~власником квартири\~ [ADDRESS] \~у вказаному\~будинку.\~Відповідно до\~копії Фінансово-особового\~рахунку власника\~№ 001000207\~від 30.04.2025\~року заборгованість\~боржника по\~сплаті отриманих\~житлово-комунальних\~послуг за\~період з\~01.10.2021\~року по\~30.04.2025\~року складає\~50\~492,03\~грн.Відповідно до копії Фінансово-особового рахунку власника № 001000207 від 30.04.2025 року заборгованість боржника по сплаті за опалення за період з 01.11.2021 року по 31.03.2024 року складає 8\~255,12 грн. Відповідно до Розрахунків 3% річних та інфляційних нарахувань виконаних за період заборгованості інфляційне нарахування 2\~865,63 грн. грн.; 3% річних 692,45 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань складає 62\~305,23 грн. 05.06.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Матеріали позову\~суддя отримала\~06.06.2025\~року. До суду 12.06.2025 року надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області за № 5188/7178 від 10.06.2025 року щодо місця реєстрації боржника, якою зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 19.01.2016 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.06.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 14.07.2025 року. У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 05.09.2025 року. До суду 05.09.2025 року від представника [PERSON] адвокат Сухецької С.М. надійшло клопотання про приєднання доказів, відповідно до якого позов визнала частково. Однак зауважила, що позивачем стягується заборгованість за опалення у подвійному розмірі, також в якості заборгованості вказано судовий збір за інше рішення суду у розмірі 2\~270 грн. та враховані послуги за передплату за опалення. Крім того з відповідачки вже були стягнуті 3% річних та інфляційні витрати за період з 01.12.2018 року по 19.10.2021 року, однак наразі позивач хоче стягнути знову за жовтень 2021 року. Також просила долучити до матеріалів справи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року та копії фінансово-особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2021 року по 30.04.2025 року. Про розгляд справи 05.09.2025 року (відкладено у зв`язку з надходженням відзиву), 09.10.2025 року (відкладено у зв`язку з правом на відповідь на відзив), 29.10.2025 року та 11.11.2025 року сторони були повідомлені. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 11.11.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Говорова, 8». Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-УІІІ від 14.05.2015 р., багатоквартирний будинок це - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Відповідно до п. 3 ст. 1 вказаного закону нежитлове приміщення це - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-УІІІ від 14.05.2015 року співвласниками багатоквартирного будинку є - власники квартир або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону спільне майно багатоквартирного будинку це - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та «2 несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону співвласники, між іншим, зобов`язані виконувати рішення загальних зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до частини 3 статті 8вказаного Закону обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст.ст. 4, 5 Закону власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Тобто, відповідно до ч. 11 ст. 10 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення загальних зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Рішеннями Загальних зборів ОСББ «Говорова,8» були затверджені ставки тарифу по наданню послуг співвласникам, - власникам житлових та нежитлових приміщень. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг. Так, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга\~-\~послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Копій Фінансово-особистих рахунків власника № [NUMBER] від 30.04.2025 року по сплаті житлово-комунальних послуг отриманих за період з 01.10.2021 року по 30.04.2025 року у розмірі 50 492,03 грн. та № 001000207 від 31.03.2024 року по сплаті за опалення за період з 01.11.2022 року по 31.03.2024 року у розмірі 8 255,12 грн, що разом становить 58\~747,15 грн. З наданих до суду стороною відповідачки копій Фінансово-особистих рахунків власника № [NUMBER] за період з 01.10.2021 року по 30.04.2025 року судом вбачається, що заборгованість за опалення була нарахована у період з 01.11.2021 року по 31.03.2022 року у розмірі 3\~669,20 грн. та у період з 01.11.2024 року по 30.04.2025 року у розмірі 5\~076,64 грн., тобто у загальному розмірі 8\~745,84 грн. А відповідно до наданої стороною позивача копії Фінансово-особистих рахунків власника № 001000207 від 31.03.2024 року по сплаті за опалення в період з 01.11.2022 року по 31.03.2024 року у розмірі 8\~255,12 грн., тобто у вказаному розрахунку житлово-комунальних послуг не увійшли послуги з опалення за період з 01.10.2021 року по 30.04.2025 року, що також підтверджується копіями фінансово-особового рахунку за нараховані послуги відповідачу (а.с. 126-132). Таким чином суд не бере до уваги довід сторони відповідачки щодо подвійного нарахування заборгованості за опалення. Щодо врахування позивачем у якості заборгованості судового збору у розмірі 2\~270 грн., який стягнуто з відповідачки на користь позивача заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року у справі № 522/20216/21, то суд погоджується з доводами відповідачки, що це не є послугою та не відносить до житлово-комунальних послуг, а тому не може бути врахована у якості заборгованості. Таким чином у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість відповідно до Копій Фінансово-особистих рахунків власника № [NUMBER] від 30.04.2025 року по сплаті житлово-комунальних послуг отриманих за період з 01.10.2021 року по 30.04.2025 року у розмірі 48\~222,03 грн. (50\~492,03-2\~270) та № 001000207 від 31.03.2024 року по сплаті за опалення за період з 01.11.2022 року по 31.03.2024 року у розмірі 8\~255,12 грн., що разом становить 56\~477,15 грн., яка підлягає стягненню. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України. Так за ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц, передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року у справі № 522/20216/21 з відповідачки на користь позивача було стягнуто також 3% річних та інфляційні витрати за період з 01.12.2018\~року по\~19.10.2021\~року у загальному розмірі 6\~891,42 грн., з яких 1\~948,28 грн. 3 % річних; 4\~943,14 грн. інфляційні нарахування. Позивачем надано розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.10.2021 року по 24.02.2022 року та з 01.01.2024 року по 30.04.2025 року, за яким 3% річних від простроченої суми 692,45 грн. та сума інфляційних втрат 2\~865,63 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо непогодження стягнення з неї санкції за ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2021 року по 19.10.2021 року, оскільки законодавством передбачено нарахування такої санкції за повний місяць. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 3 028 грн. Оскільки позов задоволено частково на 96,36 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно у розмірі 2\~917,78 грн. Враховуючи вищевикладене,\~позов підлягає часткову задоволенню у загальному розмірі 60 035,23 грн.

Outcome: partial