Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4981123 від 19.05.2021 року у розмірі 27\~337,50 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 19.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») і [PERSON] уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 4981123, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 7500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. 13.09.2021 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 07Т, на підставі якого позивач набув право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору №\~4981123, неповернення суми кредиту, нарахованих процентів та комісії у встановлені договором строки заборгованість відповідача за договором становить 27\~337,50\~грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] зазначений розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2422,40 грн сплаченого судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 11.11.2025\~року постановлено провести заочний розгляд у цій справі та ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач і його представник не заперечують. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання, не повідомивши про причини своєї відсутності, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала. Суд установив такі обставини. 19.05.2021 року за допомогою вебсайту miloan.ua [PERSON] заповнила анкету-заяву на кредит № 4981123, у якій зазначила свої персональні дані, а також обрала бажані параметри кредитування у ТОВ «Мілоан». 19.05.2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір про\~споживчий кредит\~№\~4981123 (п. п. 6.1, 6.2 договору). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. У п. п. 1.2-1.6 договору його сторони погодили умови кредитування, а саме: суму (загальний розмір) кредиту 7500,00 грн; строк кредитування 30 днів з 19.05.2021 року; термін (дату) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дату платежу) 18.06.2021 року; розмір комісії за надання кредиту 825,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 % від суми кредиту одноразово; процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2812,50 грн, яка нараховується за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.7 договору процентна ставка за цим договором фіксована. У п. 2.3 договору його сторони домовились про можливість пролонгації строку кредитування, що може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Згідно з п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилось до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6 договору. Згідно з п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» умов кредитного договору та надання [PERSON] кредиту у розмірі 7500,00 грн до позовної заяви долучено копію платіжного доручення № 46631009 від 19.05.2021 року, зі змісту якого видно, що 19.05.2021 року ТОВ\~«Мілоан» здійснило переказ коштів у розмірі 7500,00 грн на рахунок [PERSON] №\~ [NUMBER] . До кредитного договору також долучено копію графіку платежів за договором про споживчий кредит (додаток № 1) та копію паспорта споживчого кредиту (додаток № 2). Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, складеною ТОВ «Мілоан», станом на 17.08.2021\~року у [PERSON] була заборгованість за кредитним договором №\~4981123, розмір якої становив 27\~337,50 грн, з яких 7500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 825,00\~грн заборгованість за комісією, 19\~012,50 грн заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 20.05.2021 року до 17.08.2021 року включно. 13.09.2021 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) і ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу № 07Т, за умовами п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 вищевказаного договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання цього договору. Згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року ТОВ\~«Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4981123 від 19.05.2021 року на загальну суму 27\~337,50 грн, з яких 7500,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 19\~012,50 грн сума заборгованості за відсотками, 825,00 грн сума заборгованості за комісією. Також до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року долучено копію акта приймання-передачі реєстру прав вимог від 13.09.2021 року та копії платіжних інструкцій про здійснення ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» плати за цим договором. На підтвердження надіслання [PERSON] досудової вимоги про погашення кредитної заборгованості до позовної заяви долучено копію відповідного листа-претензії від 25.07.2025\~року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» слід задовольнити з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.\~ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.\~1\~ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що 19.05.2021 року ТОВ «Мілоан» і [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір про споживчий кредит № 4981123, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року. За умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 7500,00\~грн на строк 30 днів із встановленням комісії за надання кредиту у розмірі 825,00\~грн, а також плати за користування кредитними коштами у розмірі 1,25 % у день від залишку кредиту. Сторони цього договору, окрім того, погодили можливість пролонгації строку кредитування до 60 днів на базових умовах із процентною ставкою 5 % у день. Отримавши кредит, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується відповідним розрахунком, який відповідач [PERSON] не спростувала, з останньої слід стягнути на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит №\~4981123 від 19.05.2021 року у розмірі 27\~337,50 грн, з яких 7500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 19\~012,50 грн заборгованість за відсотками, 825,00 грн заборгованість за комісією. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до\~п.\~п.\~1,\~2,\~6\~ч.\~1\~ст.\~19\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» видами\~адвокатської діяльності,\~зокрема,\~є:\~надання правової\~інформації,\~консультацій і\~роз`яснень з\~правових питань,\~правовий супровід\~діяльності юридичних\~і фізичних\~осіб,\~органів державної\~влади,\~органів місцевого\~самоврядування,\~держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Установлено, що 05.05.2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» (далі клієнт) і адвокат\~Кубрак\~О.\~О. (далі виконавець) уклали договір про надання правової допомоги №\~01-05/05, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуги (правову допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмета договору встановлюються додатковими угодами. Так, у додатковій угоді № 512 від 31.07.2025 року до договору про надання правової допомоги №\~01-05/05 від 05.05.2025 року його сторони домовились розширити розділ 1 договору «Предмет договору» та доповнити новим п 1.2, відповідно до якого виконавець зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Окрім того, цією додатковою угодою розділ 4 договору «Порядок здійснення розрахунків» доповнено п. 4.9, згідно з яким за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів правової допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи відповідно до умов цього договору, клієнт здійснює виконавцю оплату юридичних послуг у порядку та строки за погодженням сторін. Оплата здійснюється після фактичного надання послуг, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання послуг, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних виконавцем, або на умовах попередньої оплати (авансування). Згідно з актом надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги №\~512 від 31.07.2025 року, складеним на підставі відповідного детального опису робіт (наданих послуг), адвокат Кубрак О. О. надав, а ТОВ «Діджи Фінанс» отримало правову допомогу загальною вартістю 5000,00 грн, що складається з таких послуг: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» (1 год, 1000,00 грн); 2) складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (2\~год, 3000,00 грн); 3) формування додатків до позовної заяви (письмових доказів) (0,5 год, 500,00 грн); 4) подання позовної заяви та копії позовної заяви з додатками до суду шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням (0,5 год, 500,00 грн). Згідно з вимогами п.\~п.\~2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У постанові від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved