Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 172106 від 27.05.2018 у загальному розмірі 20462,26 грн, яка складається з суми заборгованості 15635 грн, суми інфляційних втрат 3418,82 грн та 3 % річних 1408,44 грн. В обґрунтування позову вказано, що 27.05.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , в електронній формі, укладено договір про надання фінансового кредиту № 172106, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу позику в сумі 3500 грн, шляхом безготівкового перерахунку. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором, щодо повернення позики, інших платежів за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість за основною сумою боргу 3500 грн, сумою боргу за процентами 1890 грн, сумою боргу за пенею та штрафами 9345 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що 25.07.2014 перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС», укладено договір факторингу № 1, за умовами якого та додаткових угод до нього, реєстру прав вимоги № 9 від 15.11.2018, відбувся перехід прав вимоги до [PERSON] за вищевказаним договором, до позивача. На вищевказану суму грошового зобов`язання за договором позики, позивачем нараховано відповідачу 3 % річних та інфляційні втрати за період з 23.01.2019 по 23.02.2022 в розмірі: інфляційні нарахування 3418,82 грн та 3 % річних 1408,44 грн, як особливої міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Таким чином, позивач просив суд поновити строк на звернення до суду з вказаним позовом та стягнути заборгованість у загальному розмірі 20462,26 грн, здійснити розподіл судових витрат по справі. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 7). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надано, відзиву не подано (а.с. 83, 93-94). Відповідно до\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача на заочний розгляд справи, беручи до уваги факт належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, його неявку в судове засідання без повідомлення причин такої неявки, ненадходження до суду відзиву, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2018 між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір позики № 172106, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 3500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,65 % річних) у межах строку надання кредиту, що становить 30 днів (пункт 1.4 договору). В п. 1.5 сторони погодили, що кредит надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта, або шляхом здійснення грошового переказу на ім`я Клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи. Згідно п. 2.4 договору Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки передбачені договором. Погашення позики мало здійснюватися за Графіком, що є невід`ємною частиною договору, за яким погашення позики мало бути здійснено не пізніше 26.06.2018 в сумі 3510,50 грн, що включає суму нарахований відсотків за вказаний період (а.с. 99). В п.3.2 сторони погодили, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за договором (а.с. 95-98). Факт перерахування коштів [PERSON] підтверджено довідкою ТОВ «Авентус Україна», з даними щодо здійснених транзакцій (а.с. 104). Відповідно до довідки ТОВ «Авентус Україна», заборгованість [PERSON] за вищевказаним договором позики від 25.05.2018 склала 15635 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 3500 грн, заборгованість за відсотками 1890 грн та заборгованість за штрафами і пенею 9345 грн (а.с. 100). Факт укладення договору, отримання коштів та наявність заборгованості відповідач не заперечив. 12.04.2018 між ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» - фактор та ТОВ «Авентус Україна» - клієнт, укладено договір факторингу № 1, предметом якого є відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги, що визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, за плату. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним Додатком, та не замінює попередній (а.с. 101-102). Відповідно до реєстру прав вимоги від 15.11.2018, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму боргу 15635 грн (матеріали електронної справи, позиція 146 в реєстрів боржників). Стаття 526 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~\~параграфа 1\~\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення\~статті 625 ЦК України\~передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, в силу вказаного договору факторингу, до позивача - ТОВ «ВІН ФІНАНС» (до перейменування ТОВ «ФК Довіра та Гарантія») перейшло право вимоги до [PERSON] за вищевказаним договором позики на суму 15635 грн, яку відповідач не заперечив, доказів на підтвердження факту виконання зобов`язань за договором, в тому числі повернення позики, сплати процентів, суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, реалізуючи право визначене ч.2 ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування відповідачу інфляційних втрат та 3 % річних, за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, що склали 3418,82 грн та 1408,44 грн відповідно, згідно розрахунку наведеного в позові. Відповідач вказаний розрахунок не заперечив, контрорахунку не навів. Суд погоджується з розрахунком позивача, оскільки він узгоджується з вимогами закону та наданими суду доказами щодо розміру заборгованості, нарахування здійснення по початку воєнного стану в Україні. Підсумовуючи викладене,\~суд вважає\~за необхідне\~позовні вимоги\~задовольнити \~та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за вищезгаданим\~договором позики,\~з урахуванням\~3\~%\~річних та\~інфляційних нарахувань,\~у загальному\~розмірі 20462,26\~грнгрн, що складається з заборгованості за договором 15635 грн, інфляційних втрат 3418,82 грн та 3 % річних 1408,44 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме судового збору 2422,40 грн (а.с. 8) та витрат на правничу допомогу 5000 грн (а.с. 107), за відсутності клопотань відповідача про їх необґрунтованість чи неспівмірність,

Outcome: approved