Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 43632,76 грн та судові витрати. В обґрунтування зазначає, що 20.09.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту№0983553711 та отримання кредиту згідно Заяви - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 2628708895 від 31.10.2019 р., що акцептована Відповідачем 31.10.2019 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача. Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Пропозиція (оферта) на отримання 3201 траншу згідно Заявки - анкети №2628708895 від 31.10.2019 р в рамках Договору про надання позики №0983553711 від 20.09.2019 р. підписано Позичальником 31.10.2019, електронним цифровим підписом, який було надіслано за допомогою СМС - повідомлення телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Товариством належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в поряду передбаченому умовами Договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позову. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14.07.2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договором позики у т.ч. за Договором позики №0983553711 від 20.09.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Божників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01\\2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №0983553711 від 20.09.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 08 березня 2024 року заборгованість складає 66284,82 грн: за тілом кредиту 3599,98 грн; за процентами 62684,84 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивача просить стягнути заборгованість у розмірі 43632,76 грн, заборгованість за тілом кредиту - 3599,98 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги від ТОВ «Інфінанс» 40032,78 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2024 року визначено головуючого суддю Остапчук Т.В. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Печерського районного суду міста. Києва від 10 червня 2025 року скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову частково, надали письмові пояснення . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.09.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту№0983553711 та отримання кредиту згідно Заяви - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №2628708895 від 31.10.2019 р., що акцептована Відповідачем 31.10.2019 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача. Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Пропозиція (оферта) на отримання 3201 траншу згідно Заявки-анкети № 2628708895 від 31.10.2019 р. в рамках Договору про надання позики № 0983553711 від 20.09.2019 р. підписано Позичальником 31.10.2019 р., електронним цифровим підписом, який було надіслано за допомогою СМС - повідомлення телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти в сумі 3600,00 грн. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14.07.2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договором позики у т.ч. за Договором позики №0983553711 від 20.09.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Божників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01\\2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №0983553711 від 20.09.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 08 березня 2024 року заборгованість складає 66284,82 грн: за тілом кредиту 3599,98 грн; за процентами 62684,84 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивача просить стягнути заборгованість у розмірі 43632,76 грн, заборгованість за тілом кредиту - 3599,98 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги від ТОВ «Інфінанс» 40032,78 грн. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.1.10.1 Договору максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить 735 грн. Відповідно до пропозиції надання 3201 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 2628708895 від 31 жовтня 2019 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0983553711 від 20 вересня 2019 року (оферта) розмір кредиту (траншу) складає 3600 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1890 грн. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не в праві вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 ст. 1050ЦК України). Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договору термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту в межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц сформульовано висновок про те, що порушенням зобов`язання або не виконання з порушенням умов настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). За змістом статті 526, частини1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договору строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування (зміни строку виконання зобов`язання) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. У постанову Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зі змісту укладеного між сторонами договору убачається, що кредит надається строком на 30 днів - з 31 жовтня 2019 року по 29 листопада 2019 року включно. Матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту. У разі неповернення кредитних коштів у визначений договором 30-ти денний термін, договір та правила позивача надання грошових коштів у позику передбачають сплату пені у розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення ( п.5,3 Договору). Згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За таких обставин, не повернення позичальником кредитних коштів у изначений договором строк, за відсутності активних дій відповідача направлених на зміну кінцевої дати повернення кредиту, є неправомірною поведінкою боржника, а саме не повернення кредиту у визначений договором строк, що включає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-ти денного періоду кредитування проценти за користування кредитними коштами визначені у розмірі встановленому договором. За пред`явленим позовом кредитором ТОВ «Коллект Центр» сума заборгованості за договором № 0983553711 від 20.09.2019 року становить 43 632,76 грн. Водночас, в матеріалах справи містяться докази, що за умовами договору від 20.09.2019 року, з урахуванням пропозиції та акцепту передбачено надання позичальнику 3 600,00 грн строком на 30 днів, тобто до 30 листопада 2019 року, із сумою відсотків за вказаний період 1 890,00 грн, що підтверджується Договором та додатками до нього. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору надання позики № 0983553711 від 20 вересня 2019 року, проведеного ТОВ «Інфінанс», нарахування процентів здійснювалось з 30 листопада 2019 року по 14 липня 2021 року, тобто більше ніж на за 30 днів, що перевищує строк, н який надавала позика, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту сторонами не надано. Позивачем не заявлено вимогу в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором складає 3599,98 грн, відповідно до розрахунку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в частині задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: partial