Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог 03 вересня 2025 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , а також внести відповідні зміни до складеного Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) актового запису № 258 від 15.07.2025 про народження дитини - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2018 року до 11 березня 2025 року, який було розірвано на підставі рішення Ладижинського міського суду у справі № 135/220/25 від 11 березня 2025 року. Водночас з 2024 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON] . Оскільки дитина народилася протягом двох місяців після розірвання шлюбу відповідно до вимог статті 122 Сімейного кодексу України, батьком дитини в актовому записі було зазначено колишнього чоловіка матері - [PERSON] . Позивач стверджує, що саме він є біологічним батьком дитини, визнає цей факт, бере участь у її вихованні, матеріально утримує та піклується про нього. За таких обставин єдиним ефективним способом захисту його прав є звернення до суду з позовом про визнання батьківства. ІІ. Рух справи та процесуальні дії суду 03 вересня 2025 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Первомайський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства подана до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. 04 вересня 2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалою передав справу за вказаною позовною заявою за підсудністю - до Ладижинського міського суду Вінницької області. 30 вересня 2025 року справа надійшла до Ладижинського міського суду Вінницької області та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями того ж дня передана в провадження судді Волошиної Т.В. 02 жовтня 2025 року суд ухвалою відкрив провадження у цивільній справі та постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її та відповідача відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Обертун О.В. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, щодо заявлених вимог не заперечує, в питанні їх вирішенні покладається на розгляд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин поважності неприбуття не повідомила, що не перешкоджає розгляду за її відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених статтями 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову в підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Суд, враховуючи зазначене, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, оскільки учасники справи належним чином реалізували свої процесуальні права та обов`язки. За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Первомайськ Миколаївської області, на підтвердження своєї особи надав копію паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2001 року (а.с. 5). Місце проживання позивача підтверджується довідкою № 5619 про реєстрацію місця проживання (а.с. 7) та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 8), згідно з якими [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження особи [PERSON] позивач надав копію паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 09 листопада 2018 року, відповідно до якого вона народилася [INFO] та є уродженкою м. Білгород-Дністровський Одеської області (а.с. 9). Її зареєстроване місце проживання підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади (а.с. 11) - [ADDRESS] . Позивач також надав копію паспорта відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2008 року. Відповідно до документа, відповідач народився [INFO] , є уродженцем м. Ладижин Вінницької області (а.с. 15). [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 29 вересня 2018 року до 11 березня 2025 року. Шлюб було розірвано на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 березня 2025 року в справі № 135/220/25 (а.с. 13-14), яке набрало законної сили 11 квітня 2025 року. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у м. Первомайськ Миколаївської області. У свідоцтві зазначено, що батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Державну реєстрацію народження здійснено Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) шляхом складання актового запису № 258 від 15 липня 2025 року (а.с. 12). Довідкою голови квартального комітету від 26 липня 2025 року (а.с. 17) та актом обстеження умов проживання з фото доказами від 02 вересня 2025 року (а.с. 18-19) підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] спільно проживає сім`я у складі: [PERSON] , [PERSON] , діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, яким надано про на звернення з позовом про визнання батьківства. Зокрема позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Частина 1 статті 129 СК України встановлює, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Рішення щодо визнання батьківства або встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зроблено висновок, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Судом встановлено, що дитина - [PERSON] народився [INFO] , тобто до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим при державній реєстрації народження дитини батьком записано саме [PERSON] . Позивач [PERSON] вважає собі батьком цієї дитини, що народжена жінкою, яка на момент зачаття перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Він звернувся з позовом до [PERSON] , який записаний батьком дитини, про визнання батьківства. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, і таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Суд установив, що позивач має чітке вольове виявлення щодо визнання собі батьком дитини, мати дитини - [PERSON] не заперечує цього, а відповідач - [PERSON] , визнаючи позов, фактично підтвердив, що не є біологічним батьком дитини. Отже, між сторонами відсутній спір щодо предмета позову. Суд бере до уваги, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21). Враховуючи викладене вище, оцінюючи надані сторонами докази, визнання відповідачем [PERSON] позову, суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов про визнання батьківства є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. Згідно зі статтями 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Виходячи з наведеного та враховуючи, що суд визнав позивача батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , підлягають також задоволенню вимоги щодо внесення до відповідного актового запису цивільного стану про народження дитини відомостей про позивача як батька. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем під час подання позову сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., що підтверджується відповідною платіжною квитанцією №- 2589452494 від 02.09.2025 (а.с. 4). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Водночас згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету України 50 % сплаченого судового збору. Беручи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що 50 % сплаченого позивачем судового збору підлягають поверненню з Державного бюджету України, а решта 50 % підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved