Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник ТОВ "ФК\~Айкон Дебт\~Коллекшн" Пархомчук С.В. звернувся у суд із даним позовом, який мотивує тим, що 02 січня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1415977 (далі Кредитний договір), який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" 02 січня 2021 року надає [PERSON] кредит на споживчі потреби в сумі 3000 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитним коштами за стандартною процентною ставкою 1,9% в день. 07 вересня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" укладено договір факторингу № 1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за Кредитним договором, укладеним з відповідачем. 07 вересня 2021 року ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп", як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за Кредитним договором до ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 12 червня 2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 6411 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3411 грн 00 коп. Просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 6411 грн, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою суду від 23.09.2025 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено судове засідання на 09 год 20 хв 23 жовтня 2025 року. Представник позивача\~17\~жовтня 2025\~року скерував\~на адресу\~суду заяву\~про розподіл\~судових витрат,\~понесених у\~зв`язку\~з розглядом\~справи,\~у якій\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. Ухвалою від 23.10.2025 розгляд справи відкладено на 08 год 20 хв 12 листопада 2025 року. Відповідач відзив на позов не подав. Скеровані поштові відправлення за зареєстрованим місцем проживанням відповідача, у яких містились ухвали від 29.03.2025, від 23.10.2025 повернулись до суду неврученими через вісутністю адресата за вказаною адресою. У телефонному режимі [PERSON] повідомив про отримання ухвал від 29.03.2025, від 23.10.2025 через застосунок "Дія", не заперечив проти розгляду справи за наявними матеріалами, оскільки він відзив подавати не буде. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Судом установлено, що 02 січня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Р334. За умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит у розмірі 3000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти за зниженою процентною ставкою, яка становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3. цього договору, якщо в цей строк [PERSON] здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в графіку платежів (пп. 1.4.1 Кредитного договору). Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3. цього договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп. 1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки (пп. 1.4.2 Кредитного договору). Кредит надається ТОВ "Лінеура Україна" у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку [PERSON] , зазначену останнім в особистому кабінеті, що має реквізити № [NUMBER] (п. 2.1 Кредитного договору). У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн [PERSON] може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору (п. 4.1 Кредитного договору). ТОВ "Лінеура Україна" на виконання умов Кредитного договору 02 січня 2021 року надало відповідачу кредит у розмірі 3000 грн, перерахувавши на платіжну картку № [NUMBER] , указаною відповідачем в особистому кабінеті при оформленні кредиту, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 2643_2507202150805 від 02.07.2025. Таким чином, позивачем доведено, що [PERSON] дійсно отримав кредит в сумі 3000 грн. Між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" 07 вересня 2021 року укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" передає грошові кошти в розпорядження ТОВ "Лінеура Україна" за плату, а ТОВ "Лінеура Україна" відступає ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Внаслідок передачі права вимоги за цим договром ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" заміняє ТОВ "Лінеура Україна" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошової вимоги ТОВ "Лінеура Україна" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Витягом з реєстру боржників № 1-07092021 від 07.09.2021 підтверджується відступлення ТОВ "Лінеура Україна" до ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" права вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором у сумі 6411 грн, з яких 3000 грн заборгованість за тілом кредиту; 3411 грн заборгованість за відсотками. 07 вересня 2021 року між ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" і ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" укладено договір про відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" відступає ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" належні йому права вимоги за кредитним договором, а ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" заміняє ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 року ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" відступило ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором в сумі 6411 грн, з яких 3000 грн заборгованість за тілом кредиту; 3411 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором, наданою директором ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" С.О. Соколенко, заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 12 червня 2025 року складає 6411 грн. Вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором № б/н від 13.06.2025 директором ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" С.О. Соколенко повідомлено відповідача про необхідність сплатити суму боргу за Кредитним договором, що становить 6411 грн. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З наданих представником позивача виписки з особового рахунка за Кредитним договором установлено, що первісним кредитором відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. Згідно з даною випискою та витягами з реєстру боржників до договорів факторингу, будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Так, п. 1.3 Кредитного договору та графіком платежів чітко встановлено, що строк кредиту становить 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених Розділі 4 цього договору. Відповідно до розділу 4 Кредитного договору строк користування кредитом може бути продовжено виключно з ініціативи відповідача шляхом укладення додаткового договору. Однак, будь-яких доказів щодо укладення додаткового договору між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] позивачем суду не надано. Позивач у позовній заяві не заявляв до стягнення з відповідача неустойки, штрафу в порядку, установленому ч. 2 ст. 625 ЦК України, як наслідок прострочення відповідачем [PERSON] виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому ст. 1048 ЦК України, що не відповідає умовам Кредитного договору. За наведених обставин, нараховані відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 01 лютого 2021 року, є безпідставним. Право кредитодавця ТОВ "Лінеура Україна" та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 01 лютого 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати відсотків протягом строку дії договору з 02 січня 2021 року до 01 лютого 2025 року за стандартною процентною ставкою 1,9 % через невиконання відповідачем умов пп. 1.4.1 Кредитного договору, який складає: 3000 грн (тіло кредиту) х 1,90 % : 100 х 30 (днів) = 1710 грн. Таким чином, сума заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4710 грн, з яких 3000 грн тіло кредиту, 1710 грн заборгованість за процентами. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1779 грн 68 коп. (4710/6411*2422,40). Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025, укладений між ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" та адвокатом Пархомчуком С.В.; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019; акт про отримання правової допомоги від 08.10.2025 відповідно до якого адвокатом Пархомчуком С.В. надано ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" послуг з надання правової допомоги під час підготовки позову про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 10500 грн; рахунок адвоката Пархомчука С.В. виставлений 08.10.2025 року ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" на суму 10500 грн; копію платіжної інструкції № 1020 від 08.10.2025, відповідно до якої ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" перераховано [PERSON] грошові кошти в сумі 10500 грн згідно з договором про надання правової допомоги від 09.07.2025, відповідно до рахунку від 08.10.2025. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною, та розглядалась у спрощеному позовному провадженні, ціну позову в розмірі 6411 грн, яка значно нижча за заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 10500 грн, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні та позовні вимоги задоволено частково. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial