Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 29.09.2025\~через систему\~«Електронний суд»\~ представником\~позивача -адвокатом Голівським В.В., подано позов [PERSON] до ФГ "Дуби" про розірвання договору найму (оренди). Позов мотивовано тим, що позивач є власником земельної ділянки, площею 2.2694 га, кадастровий номер 0523487200:01:001:0023, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області (раніше Чапаєвської сільської ради Погребищенського району Вінницької області). Між [PERSON] та ФГ «Дуби» 30.08.2019 укладено договір оренди землі, площею 2.2694 га, кадастровий номер 0523487200:01:001:0023, строком на 10 років. З інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 0523487200:01:001:0023, слідує, що право оренди зареєстровано за ФГ "Дуби" 18.10.2019, номер запису 33818548. Згідно умов п.п.9 та 11 Договору оренди землі від 30.08.2019 розмір орендної плати носить фіксований характер в розмірі 3352 грн та орендар зобов`язаний вносити орендну плату не пізніше 31 грудня поточного року оренди. Орендар систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі, не сплачував її в період 2019-2024 роки, що є підставою для розірвання такого договору оренди. Посилаючись на істотне порушення умов договору оренди землі з боку ФГ «Дуби» позивач реалізує своє право на розірвання вищевказаного договору оренди землі в судовому порядку. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача адвокат Голівський В.В. в судове засідання не з`явився, 28.10.2025 через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 31-33). Представник Фермерського господарства "Дуби" в судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 22, 29), правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 18). Ухвалою суду від 29.09.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23.10.2025 (а.с. 19). 23.10.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 10.11.2025 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2.2694 га, кадастровий номер 0523487200:01:001:0023, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області (раніше Чапаєвської сільської ради Погребищенського району Вінницької області). Вказаний факт підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №220199 (а.с. 8), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №444674988 (а.с. 13). Між [PERSON] та ФГ «Дуби» 30.08.2019 укладено договір оренди землі, площею 2.2694 га, кадастровий номер 0523487200:01:001:0023 строком на 10 років (а.с. 9-12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0523487200:01:001:0023 зареєстровано за ФГ "Дуби" 18.10.2019, номер запису 33818548 (а.с. 13). Пунктом 9 укладеного Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 3352 гривень в рік на земельну ділянку. Згідно з пунктом 10 Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється без урахуванням індексації. В пункті\~11\~Договору зазначено,\~що орендна\~плата вноситься\~у такі\~строки:\~не пізніше\~31\~грудня поточного\~року.\~ Виплата орендної плати Орендарем проводиться з наступного року після укладення цього Договору. Сторони домовились, що орендна плата сплачується Орендодавцю за місцезнаходженням Орендаря у бухгалтерії за наступною адресою: с. Спичинці, Погребищенський район, Вінницька область. Якщо Орендодавець не звернувся для отримання орендної плати до орендаря за адресою, що вказана вище (місцезнаходження Орендаря), у визначені даним договором строки та терміни, Орендар звільняється від відповідальності за порушення строків виплати орендної плати. В разі попередньої домовленості між Сторонами (письмова заява Орендодавця і письмове погодження Орендаря), Орендар може здійснити виплату орендної плати в зручному для Орендодавця місці, аюо сплатити її шляхом направлення на рахунок, вказаний Орендодавцем у письмовій заяві, або в інший спосіб не заборонений законом. Виплата орендної плати у грошовій формі оформлюється Сторонами видатковим касовим ордером чи платіжною відомістю, якщо оплата здійснюється в готівковій формі або платіжним дорученням чи грошовим переказом на картрахунок Орендодавця або поштовим переказом за місцем проживання Орендодавця, якщо оплата здійснюється в безготівковій формі. Орендар ФГ «Дуби» впродовж кількох років (2019-2024) не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК Україна) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з статтею 13 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 15 Закону встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Зокрема, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно доПодаткового кодексу України) (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема систематична несплата земельного податку або орендної плати. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження №12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача- адвокат Голівський В.В. просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 30.08.2019 з тих підстав, що ФГ «Дуби» порушило істотні умови цього договору щодо сплати орендної плати у строки, визначені договорами оренди. Суд критично відноситься до умов договору щодо звільнення від відповідальності за порушення строків виплати орендної плати Орендарем, якщо Орендодавець не звернувся для отримання орендної плати до орендаря за адресою, що вказана вище (місцезнаходження Орендаря), у визначені даним договором строки та терміни. Вказана умова договору порушує права позивача на отримання орендної плати, яка передбачена умовами договору та на яку розраховував позивач при його укладенні, та є способом уникнення відповідальності у випадку несплати орендної плати у визначені договором строки, а відтак суперечить суті договору оренди землі. При цьому суд звертає увагу, що з урахуванням загальних принципів доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) у разі заперечення факту несплати орендної плати саме на відповідача орендаря покладається обов`язок доведення протилежного, адже очевидно, що якщо особа стверджує, що не отримувала відповідних виплат, вона не може мати письмових доказів такої не сплати, натомість саме орендар, який здійснює облік виплати орендної плати, повинен мати відповідні докази такої виплати (відомості, платіжні доручення тощо). Беручи до уваги вказані приписи процесуального закону, зважаючи на те, що відповідачем ФГ «Дуби» не доведено факт нарахування та виплати орендодавцю орендної плати у визначеному договором розмірі та строки, суд констатує що відповідачем допущено систематичну несплату орендної плати за користування земельною ділянкою, що позбавило орендодавця того, що він розраховував отримати при укладенні договору, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Отже, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з боку відповідача є доведеним та є підставою для розірвання такого договору. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №3619-7439-3872-9428 від 29.09.2025 про сплату судового збору в сумі 1\~211,20 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved