Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У червні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулось до Подільського районного суду міста Києва із позовом про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 315 095 грн 45 коп. як відшкодування витрат, заподіяних товариству, а також судового збору в сумі 4 726,44 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.10.2024 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 5096/24-Т/К/19, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] . 16.11.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автонавантажувача марки «Мustang 2700», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/12023/24 від 09.12.2024 року винним у вчиненні вищезазначеного ДТП було визнано [PERSON] . Відповідно до рахунку СТО № ЕЛюС-0032112 від 18.11.2024 року та № ЕЛюС-0034680 від 10.12.2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] , становила 341 493,52 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля на рахунок СТО в сумі 315 095,45 грн (за вирахуванням ремонту фари у розмірі 26 398,07 грн), що підтверджується платними інструкціями № 62528726 від 10.03.2025 та № 6256686 від 06.05.2025. З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач поніс збитки в розмірі - 315 095,45 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автонавантажувача марки «Мustang 2700», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована, то саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 315 095,45 грн. У зв`язку з чим, звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 09.06.2025 року позовну заяву ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Судом враховано рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.11.2024 року о 14 год. 20 хв. [PERSON] , керуючи міні-навантажувачем «Мustang 2700», д.н.з. [NUMBER] , в місті Ірпені Київської області по вул. 11 Лінія, 7 д, під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем марки «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/12023/24 (провадження № 3/367/4131/2024) від 09.12.2024 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність потерпілої особи - власника транспортного засобу «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована за договором добровільного наземного транспорту № 5096/24-Т/К/19 від 21.10.2024, укладеним із ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі - Договір № 5096/24-Т/К/19). Відповідно до п. 5.1.8 Договору № 5096/24-Т/К/19 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник зобов`язаний надати представнику Страховика пошкоджений ТЗ для огляду та складання Акту огляду ТЗ протягом 2-х робочих днів з моменту письмового повідомлення Страховика про подію (шляхом письмового повідомлення про місцезнаходження пошкодженого ТЗ), в тому числі надати ТЗ для додаткового огляду в місце, зазначене Страховиком, зокрема, але не виключно, на підприємство, яке має спеціалізоване обладнання для такого огляду, крім випадків його викрадення. Згідно з п. 7.1 Договору № 5096/24-Т/К/19 у разі страхове відшкодування виплачується Старховиком згідно з Договором страхування на підстав письмової заяви Страхувальника (його правонаступника або Вигодонабувача) і рішення Страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхового відшкодування (Страхового акта). У разі визнання Страховиком випадку страховим, страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дня складання Страхового акту (п. 7.1.6 Договору № 5096/24-Т/К/19). Страхову відшкодування перераховується на рахунок СТО, визнаний Страхувальником (Вигодонабувачем) в Заяві на виплату страхового відшкодування, згідно з належним чином оформленими документами, наданими відповідними підприємствами, про вартість відновлення ТЗ і результаті заподіяного збитку (наряд-замовлення, рахунок, акт виконаних робіт тощо), якщо інше не погоджено між Страховиком та Страхувальником (Вигодонабувачем). Вказані документи повинні містити повний перелік робіт, їх вартість, а також вартість конструктивних елементів (складових частин) та матеріалів, використаних під час ремонту. При цьому, вибір СТО Страхувальник зобов`язаний письмово погоджувати зі Страховиком (п. 7.1.7 Договору № 5096/24-Т/К/19). Згідно з п. 7.4 Договору № 5096/24-Т/К/19 Страховик, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі виплаченого страхового відшкодування та інших пов`язаних із ним фактичних витрат. До Страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке Страхувальник (або інша особа, яка одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки. 18.11.2024 року водій транспортного засобу «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , який був учасником зазначеного ДТП, звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу № справи 006.02103124. 18.11.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та 10.12.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено Додатковий Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) «Lexus LX 450», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до страхового акту № 006.02103124-1 від 26.11.2024 року, розрахунку страхового відшкодування від 26.11.2024 року страхове відшкодування становить 218 242,22 грн, одержувач ТОВ «ВіДі Еліт» відповідно до рахунку № ЕЛюС-0032112 від 18.11.2024 року. Відповідно до страхового акту № 006.02103124-2 від 10.12.2024 року, розрахунку страхового відшкодування від 10.12.2024 року страхове відшкодування становить 96 853,23 грн, одержувач ТОВ «ВіДі Еліт» відповідно до рахунку № ЕЛюС-0034680 від 10.12.2024 року. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» проведено оплату вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу, належного [PERSON] , у розмірі 218 242,22 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 56722759 від 27.11.2024 року, та у розмірі 96 853,23 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 59318612 від 11.12.2024 року. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи - водія міні-навантажувача «Мustang 2700», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована. З метою досудового врегулювання спору, 29.11.2024 за вих. № 291124-2280 та 16.12.2024 року хв вих №161224-2369 позивач направив на адресу відповідача претензії, які залишились поза увагою останнього. Отже, позивач просить стягнути із відповідача витрати, понесені на відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу у загальному розмірі 315 095,45 грн. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Крім того, на момент проведення страхового відшкодування діяли положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно з ст. 29 зазначеного закону передбачалось, що у разі пошкодження чи знищення дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху та іншого майна, ніж транспортний засіб, страхова (регламентна) виплата визначається в розмірі матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначеному страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 31 цього Закону, - потерпілої особи або за домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою. У відповідності до вимог ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як зазначає Верховний Суд України в листі від 19.07.2011 р., перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 6-112ц13 від 25.12.2013 р. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіцієнту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу тощо, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» набуло права зворотної вимоги до відповідача у справі. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди з винуватця ДТП. Матеріалами справи встановлено всі складові деліктного зобов`язання як щодо розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, так і щодо суб`єкта правопорушення - відповідача по справі [PERSON] та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу матеріальними збитками. При вирішенні даного спору суд керується вимогами ст.1192 ЦК України, відповідно до якої: якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З приводу механізму визначення розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу, Верховний Суд у постанові № 911/482/17 від 20 березня 2018р. зазначив: «Суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. У конкретному випадку пошкоджений автомобіль, належний [PERSON] , було відремонтовано в ТОВ «ВіДІ Еліт» на суму 315 095,45 грн (за вирахуванням ремонту фари у розмірі 26 398,07 грн). Саме така сума є реальним розміром збитків, що підлягають відшкодуванню в розумінні статті 1192 ЦК України. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача завданих збитків у розмірі 315 095, 45 грн, а тому стягує з відповідача на користь позивача вказану суму. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 62539780 від 27.05.2025 про сплату судового збору за подання позову в сумі 4 726,44 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 2, 12, 13, 81,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved