Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 04 лютого 2000 року був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON] , яка [INFO] померла. Однак постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори Хилько Л.А. від 13 березня 2025 року заявнику відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку гаражу [ADDRESS] після померлої [PERSON] , оскільки заява про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори не подавалася. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, а також витребувано у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори копію належним чином засвідченої спадкової справи після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник та представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , про слухання справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань не подавала. Суд, вислухавши заявника, представника заявника [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. Заявник з 04 лютого 2000 року перебував у шлюбі зі [PERSON] , яка [INFO] померла (а.с.21,22,104,105). За життя [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). 13 березня 2025 року заявник звернувся до Третьої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку гаража [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.101). Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неприйняттям спадщини спадкоємцем протягом строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки заявник не був зареєстрований разом із померлою [PERSON] на день смерті останньої, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини заявником спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, не надані (а.с.25). Крім заявника, із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Третьої державної нотаріальної контори зверталася матір [PERSON] заінтересована особа [PERSON] (а.с.70-116). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що знав [PERSON] ще з тих часів, коли їй було 5-6 років, оскільки жив по сусідству з її батьками. Також свідок [PERSON] повідомив, що йому відомо, що [PERSON] уклала шлюб із заявником та вони разом жили по день її смерті за адресою: [ADDRESS] , а також те, що заявник займався похованням [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що його матір та матір [PERSON] приблизно з 1980-х років були подругами, а тому він був знайомий зі [PERSON] та йому відомо, що остання проживала однією сім`єю із заявником приблизно з 2013 року день смерті за адресою: [ADDRESS] , та те, що заявник та матір [PERSON] займалися похованням [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є головою ОСББ «Кедріна 38» та вона знає заявника та [PERSON] як подружжя, оскільки приблизно з 2013-2014 років вони жили за адресою: [ADDRESS] , більше з ними ніхто не проживав та заявник займався похованням [PERSON] . Вирішуючи заяву, судом ураховуються такі обставини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення права на спадщину. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом ураховується висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18), відповідно до якого факт відсутності реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що вони не проживали разом на час відкриття спадщини. Отже, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводять факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За наведених обставин вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved