Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

06.07.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 3247420, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4100,00 грн. строком на 30 днів до 05.08.2021 з можливістю пролонгації на строк не більше 60 днів. Отримання відповідачем кредиту в розмірі 4100,00 грн. підтверджується квитанцією від 06.07.2021. 12.06.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 102022753, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів до 10.07.2021 з можливістю пролонгації на строк не більше 60 днів. Отримання відповідачем кредиту в розмірі 5000,00 грн. підтверджується квитанцією від 12.06.2021. Згідно з розрахунком ТОВ «Мілоан» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 06.07.2021 № 3247420 станом на 31.10.2021 мав заборгованість в розмірі 14\~540,20 грн., а саме: 3309,00 грн. основна сума боргу; 10780,20 грн. заборгованість за процентами; 451,00 грн. заборгованість за комісією. Згідно з розрахунком ТОВ «Мілоан» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 12.06.2021 № 102022753 станом на 25.10.2021 мав заборгованість в розмірі 16053,93 грн., а саме: 3428,00 грн. основна сума боргу; 11675,93 грн. заборгованість за процентами; 950,00 грн. заборгованість за комісією. 29.11.2021 було укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитним договором від 06.07.2021 № 3247420. 30.11.2021 було укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитним договором від 12.06.2021 № 102022753. Згідно з розрахунком ТОВ «Вердикт капітал» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 06.07.2021 № 3247420 станом на 10.01.2023 мав заборгованість в розмірі 28934,35 грн., а саме: 3309,00 грн. основна сума боргу; 25174,35 грн. заборгованість за процентами; 451,00 грн. заборгованість за комісією. Згідно з розрахунком ТОВ «Вердикт капітал» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 12.06.2021 № 102022753 станом на 10.01.2023 мав заборгованість в розмірі 30794,33 грн., а саме: 3428,00 грн. основна сума боргу; 26416,33 грн. заборгованість за процентами; 950,00 грн. заборгованість за комісією. 10.01.2023 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами від 06.07.2021 № 3247420, від 12.06.2021 № 102022753. Згідно з розрахунком ТОВ «Коллект центр» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 06.07.2021 № 3247420 станом на 29.08.2025 має заборгованість в розмірі 28934,35 грн., а саме: 3309,00 грн. основна сума боргу; 25174,35 грн. заборгованість за процентами; 451,00 грн. заборгованість за комісією. Згідно з розрахунком ТОВ «Коллект центр» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 12.06.2021 № 102022753 станом на 29.08.2025 має заборгованість в розмірі 30794,33 грн., а саме: 3428,00 грн. основна сума боргу; 26416,33 грн. заборгованість за процентами; 950,00 грн. заборгованість за комісією. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене узгоджується із висновком Верхового Суду, викладеним у постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 110279633), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд визнає обґрунтованими вищезазначені розрахунки заборгованості за кредитними договорами від 06.07.2021 №3247420, від 12.06.2021 №102022753, проведені ТОВ «Мілоан», в частині сум основного боргу та процентів, та відхиляє розрахунки ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» в частині нарахування процентів поза межами строку кредитування. Розрахунки заборгованості за кредитними договорами від 06.07.2021 №3247420, від 12.06.2021 №102022753, проведені ТОВ «Мілоан», в частині нарахування комісії суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 1734-VIII, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи зазначене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Отже, умова кредитного договору № 1001885029601 від 28.05.2021, який укладений після набуття чинності Законом України № 1734-VIII, тобто після 10 червня 2017 року, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України № 1734-VIII. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року по справі № 752/4008/20 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 108790731), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 06.07.2021 №3247420 становить 14089,20 грн., а саме: 3309,00 грн. основна сума боргу; 10780,20 грн. заборгованість за процентами, а розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 12.06.2021 №102022753 становить 15103,93 грн., а саме: 3428,00 грн. основна сума боргу; 11675,93 грн. заборгованість за процентами. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитними договорами від 06.07.2021 № 3247420, від 12.06.2021 № 102022753 становить: 14089,20 + 15103,93 = 29193,13 грн. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, оскільки позивачем доведено загальну заборгованість відповідача за кредитними\~договорами від\~06.07.2021\~№3247420,\~від 12.06.2021\~№102022753 на загальну суму 29193,13 грн., позов підлягає задоволенню у зазначеній частині. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 15.09.2025 № 0555240015, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 29193,13 грн., що становить 48,88% від ціни позову, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2422,40*48,88% = 1184,07 грн. Суд з власної ініціативи визнає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача частини витрати на професійну правничу допомогу, зазначених у витягу з акта № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, у розмірі 4000,00 грн., оскільки надання усної консультації з вивченням документів є складовими складання позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 17.01.2022 по справі № 756/8241/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 102562311) та в постанові від 02.04.2024 по справі № 910/9714/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116828908), що підлягають застосуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: (16000 4000)*48,88%\~=\~5865,60грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial