overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Між ними припинилися шлюбні стосунки. Вони припинили вести спільне господарство. Шлюб існує формально, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.06.2019 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2024. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до вимог ст. ст.111,112 СК Українисуд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертоїстатті 56 СК Українипередбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує її особисті права та законні інтереси.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 5.10.1991 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Оскільки сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння та несумісність характерів, внаслідок чого виникали суперечки, почуття кохання та поваги втрачені, вважає, що сім`я розпалася. Сімейно-шлюбні відносини відновлювати не має наміру, просить шлюб розірвати. Відповідач відзиву не надала, у зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання сповіщалася через оголошення на сайті суду. \~ \~ \~ \~Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, шлюб між сторонами зареєстрований 5 жовтня 1991 року Миколаївською сільрадою Ширяївського району Одеської області, актовий запис №10. Позивач втратив почуття поваги та кохання до відповідачки, сімейно-шлюбні стосунки не підтримує та відновлювати їх не має наміру. Подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає на необхідне постановити вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги [PERSON] .. Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Його лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано органічний розлад особистості внаслідок ЧМТ (26.06.2025), у такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. [PERSON] в судове засідання не доставлений у зв`язку із важкістю стану здоров`я, що підтверджується висновком ЛКК КНП "ХОЗЗНПД" ХОР. Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 06.11.2025 р. [PERSON] був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 07.11.2025 р. встановила наявність у нього органічного розладу особистості внаслідок ЧМТ (26.06.2025) та прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки внаслідок захворювання він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: поясненнями представника лікарні, висновком комісії лікарів психіатрів від 07.11.2025 р., медичною картою стаціонарного хворого №9020 від 06.11.2025 р., заключенням ЛКК. Таким чином, заяву слід задовольнити . Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

06 жовтня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 жовтня 2018 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, разом з позовною заявою подала клопотання, в якому просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та вказав, що позов підтримує. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 23 жовтня 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 2052 (а.с. 22). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). За змістом позову, подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

у серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 16.01.2015 року, від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] , спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 16.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 49, від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Оскільки складання судового рішення у формі рішення вимагає значного часу, суд обмежується складенням і оголошенням його вступної та резолютивної частини, відклавши складання повного рішення на строк не більше 5-ти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі позивач або ТОВ «Споживчий центр»), від імені якого діє представник Пилипчук Аліна Сергіївна (далі представник позивача), звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 21.03.2025-100001137 від 21.03.2025 у розмірі 21083,62 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2025 року між ним та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір №21.03.2025-100001137, згідно з умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] . Відповідно до умов кредитного Договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000 гривень. Строк кредитування 140 днів до 07.08.2025, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Також позичальник зобов`язується сплатити комісію, пов`язану з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 1600 грн. 00 коп. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Також відповідач зобов`язався сплачувати неустойку у розмірі 80,00 грн за кожен день не виконаного/неналежно виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Станом на дату звернення з позовом у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 21083,62,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 8000 грн, за відсотками 8960,00 грн, комісією 283,62,00, неустойка 3840,00 грн. Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі позивач або ТОВ «ФК «ЕЙС» або товариство або позикодавець) до [PERSON] (далі - відповідач або [PERSON] або боржник або позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 721878853 від 23.06.2022 у розмірі 18824,50 грн. (далі кредитний договір). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2022 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі -ТОВ «Манівео») та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір № 721878853. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV5HM56 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000 гривень. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 721878853 від 23.06.2022. 23.02.2024 ТОВ «Таліон плюс» відступило право вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до умов договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклади договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 18824,50 грн. Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 18824,50 грн, яка складається з 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 13824,50 грн. заборгованості за процентами (на дату відступлення права вимоги). Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі позивач або ТОВ «ФК «ЕЙС» або товариство або позикодавець) до [PERSON] (далі - відповідач або [PERSON] або боржник або позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 354894406 від 24.02.2024 у розмірі 24645 грн. (далі кредитний договір). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.02.2024 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі -ТОВ «Манівео») та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір №354894406. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора FPPF-9632 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 5300 гривень. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 354894406 від 24.02.2024. 19.12.2024 ТОВ «Таліон плюс» відступило право вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до умов договору факторингу № 19/1224-01. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклади договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 24645 грн. Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 24645 грн., яка складається з 5300 грн. заборгованості за тілом кредиту та 19345 грн. заборгованості за процентами (на дату відступлення права вимоги). Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У серпні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит\~Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит\~Фінанс» або позивач або кредитор або товариство) звернулося з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] або відповідач або позичальник або боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1135-4832 від 03.01.2023 у розмірі 66000,00грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.01.2023 року між ним та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір №1135-4832 , згідно з умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті. Відповідно до умов кредитного Договору позичальнику надано кредит у розмірі 13200,00 грн. Строк кредитування 300, базовий період 18 днів, знижена процентна ставка 2,5 % в день, стандартна ставка 3% в день, Протягом першого базового періоду застосовується процентна ставка 2,5 % в день, протягом часу, що залишився 3 % в день. Станом на 04.08.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 130812,00 грн, з яких: 13200,00 грн заборгованості за кредитом, 117612,00 грн боргу за нарахованими процентами. Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, що виникла в період з 01.11.2018 по 01.06.2025 в сумі 47\~352,14 грн. та сплачену суму судового збору у сумі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Внаслідок ухилення особи від виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з опалення виникла заборгованість у відповідному розмірі. Ухвалою суду від 15.08.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 526, 610 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII, Законом України «Про теплопостачання», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Судом встановлено, що відповідач користується послугами централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань щодо оплати даних послуг, відповідач допустила заборгованість, яка станом на 01.06.2025 становить 47\~352,14 грн. Від отримання послуг не відмовлялась. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положенням ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приймаючи до уваги, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, суд стягує вказану суму заборгованості на користь позивача, а також судові витрати.

Outcome: approved