Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

у липні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі Позивач) звернулося до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом про стягнення з [PERSON] (далі Відповідач) заборгованості за кредитним договором у розмірі 84\~556, 52 грн. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що Відповідач уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101741874925887 від 13.03.2025 щодо надання кредиту в розмірі 68000,00 грн. Позивач свої зобов`язання по договору виконав у повному обсязі. Відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками своєчасно не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка з урахуванням пені за прострочення грошового зобов`язання становить 84 556, 52 грн. Представник Позивача у своєму позові просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення він не заперечує. Ухвалою Новозаводського районного суду у м. Чернігові від 22.07.2025 справу направлено за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 13.08.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 07.10.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою Відповідача розгляд справи судом відкладено на 13.11.2025 та здійснено повторний виклик сторін. В судове засідання Відповідач, будучим належним чином повідомленим про розгляд справи рекомендованим листом, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач звернулася до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк (а.с. 9). Анкета-заява містить анкетні дані Відповідача, його контактну інформацію, також у ній зазначено, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Крім того, вказано, що Клієнт ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Клієнт зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку. Анкета-заява містить підпис Відповідача, а також підпис представника Позивача. До матеріалів справи Позивачем також долучено Заяву про надання послуги «Швидка готівка» АВН0СТ155101741874925887 від 13.03.2025 (а.с. 14-15), а також Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» (а.с. 13). Указані документи містять підпис Відповідача та представника банку. У розділі «Підпис споживача» підпис відсутній, мається посилання на набір цифр та літер, за допомогою яких може бути перевірено накладення Відповідачем електронного підпису. Як зазначає Позивач, таким чином Позичальник уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101741874925887 від 13.03.2025, щодо надання кредиту в розмірі 68000,00 грн строком на 60 місяців, процентна ставка (фіксована) зі сплатою процентів у розмірі 85,00% щорічно; розмір щомісячного платежу 4977,22 грн. Відповідно до п. 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» у випадку порушення Клієнтом чи Банком умов Договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Згідно з розрахунком заборгованості за договором АВН0СТ155101741874925887 від 13.03.2025, заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором становить 84 556, 52 грн, яка складається з: 68000 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 16124,52 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 432,00 грн - загальний залишок заборгованості за пенею (а.с. 17 зворот). Також банком було надано виписку кредиту Відповідача, з якої вбачається, що Відповідач користувався кредитом, йому нараховувалися відсотки, здійснювалося перенесення заборгованості на прострочку та нараховувалася загальна заборгованість (а.с. 18-зворот). Згідно з копією меморіального ордеру № ТR.44975446.55946.65455 від 13.03.2025, Позивач отримав на банківський рахунок в АТ «А-Банк» грошові кошти у розмірі 68000 грн у якості кредиту, згідно з договором № АВН0СТ155101741874925887 від 13.03.2025 (а.с. 18). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частини 1, 2 ст. 1055 ЦК України визначають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Акціонерне товариство «Акцент-Банк» надало відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання щодо його повернення належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 21 липня 2025 року утворилася заборгованість у сумі 84 556, 52, до якої входить: 68000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16124,52 грн - заборгованість за процентами, 432 грн пеня. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 68000 грн підтверджується копією меморіального ордера від 13 березня 2024 року. Доказів, які б спростовували зазначені обставини та розмір заборгованості, відповідач суду не надав. За вказаних обставин, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами, що становить 84\~124 грн. 52 коп. Щодо стягнення з відповідача пені, суд зазначає таке. Як вже вказувалося вище, у пункті 12 заявки зазначено, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час. Таким чином, враховуючи, що позивачем нараховано неустойку за невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором у сумі 432 грн. у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Ураховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення залишку непогашеної Відповідачем суми (тіла) кредиту та відсотків у розмірі 84\~124,52 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково (99,49%), тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судовий збір у розмірі 2410,05 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial