Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 60 743,61 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір №7038593 від 09.02.2022 та між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і [PERSON] укладено договір №90538 від 26.11.2021. Зокрема, 09.02.2022 було укладено кредитний договір №7038593, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором F92597. Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається на 90 днів з 09.02.2022 по 10.05.2022. На банківську картку позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 10,00 %, що в грошовому еквіваленті 700,00 грн. 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/24, відповідно до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» права вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . А також, 26.11.2021 було укладено кредитний договір №90538, який підписано особистим підписом відповідача. Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається двома траншами. Перший транш у сумі 22 223,00 грн., комісія за надання першого траншу складає 2 222,30 грн. - 10% від суми першого траншу. Загальні витрати за першим траншем складають 51 861,40 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 778,33 %. Другий транш у сумі 55 556,00 грн., комісія за надання другого траншу складає 7 500,00 грн. - 25% від суми другого траншу. Загальні витрати за другим траншем 159 076,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка за другим траншем складає 14846,78. Загальний строк кредитування складає 1 476 днів. На банківську картку позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 22 223,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 10,00 %, що в грошовому еквіваленті 2 222,30 грн. 28.01.2025 року між ТОВ «ФК « Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач станом на 18.07.2025 має заборгованість перед ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» за кредитним договором №7038593 від 09.02.2022, яка становить 9345,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7 000, 00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 1 645,00 грн., заборгованість за комісіями - 700,00 грн. Заборгованість за кредитним договором №90538 від 26.11.2021 станом на 18.07.2025: 51 398,61 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 21 033,48грн., простроченої заборгованості за процентами - 28 565,13 грн., заборгованості за комісіями - 1 800,00 грн., яку позивач просить стягнути судом рішенням. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір №7038593 від 09.02.2022 та між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і [PERSON] укладено договір №90538 від 26.11.2021. Щодо договору №7038593 від 09.02.2022. 09.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №7038593, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором (п. 1.1 договору). Відповідно до п. 2.1, 2.2.1 договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. У складі плати за користування кредитом, можуть нараховуватися відсотки за перший день користування кредитом, фіксована щомісячна комісія та (або) одноразова комісія за користування кредитом в залежності від обраного Позичальником кредитного продукту. Згідно з п. 2.2, 2.3 договору, процентна ставка за Договором є фіксованою. Датою повернення суми Кредиту, так само як і датою сплати заборгованості за Договором, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця. Сторонами визначено умови кредиту: сума кредиту - 7 000,00 грн.; строк на який надається кредит - 30 днів; одноразова комісія за видачу кредиту, від початкової суми кредиту - 10 %; сума одноразової комісії - 700,00грн; плата за користування - 24 325,00грн. ; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1 409,00 %; орієнтовна загальна вартість кредиту - 31 325 грн. Договір про надання кредиту № 7038593 від 09.02.2022 підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором F92597. 09.02.2022 ТОВ «Мілоан» перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 09.02.2022 року. 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/24, відповідно до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» права вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . У Реєстрі боржників до Договору факторингу по боржнику [PERSON] значиться заборгованість у розмірі 9 345,00 грн. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» за договором споживчого кредиту надало: кредитний договір №7038593 від 09 лютого 2022 року; паспорт споживчого кредиту; розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, сума заборгованості за договором №7038593 від 09.02.2022 станом на 18.07.2025 становить 9345,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 1645,00 грн., заборгованість по комісії - 700,00 грн. Щодо договору №90538 від 26.11.2021: 25.11.2021 [PERSON] підписала Заяву на видачу кредиту №100333539. 26.11.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №90538, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 1.1 договору договір, що укладається, позичальником складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит платежів. Які містить персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит. Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини графіку платежів, як невід`ємних частин кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини , договір про споживчий кредит набуває чинності. Відповідно до п. 2.1 договору типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати 77 779,00 грн. Згідно з п. 2.2.2 перший транш в сумі 22 223, 00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 20 000,70 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 2 222,30 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Згідно п. 2.2.3. другий транш в сумі, що не може перевищувати 55 556,00 грн., надається не пізніше наступного дня після погодження Кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу. Погодження кредитодавцем заяви позичальника в розумінні ст. 212 ЦК України вважається настанням відкладальної обставини. Надання другого траншу засвідчує погодження кредитодавцем заяви позичальника про отримання другого траншу. Позичальник може подати та/або підтвердити заяву про отримання другого траншу в будь-який момент загального строку кредитування , згідно п. 2.6 цієї індивідуальної частини будь-яким зручним для нього способом, в письмовій, електронній формі або за допомогою телефонного зв`язку. Другий транш може надаватись шляхом переказу коштів на рахунок позичальника та/або шляхом погашення заборгованості позичальника перед кредитодавцем та/або перерахування коштів на рахунки третіх осіб, згідно п. 1.2.1 публічної частини Договору. Позичальник уповноважує кредитодавця після погодження його заяви на отримання другого траншу , скласти та за вибором позичальника надати графік платежів йому особисто в паперовій формі або направити його позичальнику, в тому числі в електронному вигляді з використанням контактних даних на які було відправлено публічну частину договору. Зазначений графік платежів може візуально та за формою відрізнятись від наденого в графіку платежів за першим траншем , проте має відображати погоджені умови кредитування за другим траншем, у тому числі кількість платежів , їх розмір та періодичність внесення. Надання другого траншу не вимагає будь якого іншого оформлення. У п. 2.3 сторони передбачили, що проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 210,00% річних. Проценти за користування другом траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550,00% річних. Загальний строк кредитування за договором складає 1476 днів. Договір про надання кредиту №90538 від 26.11.2021 підписано [PERSON] власноручно. 26.11.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 20 000,70 грн.., що підтверджується довідкою платіжним дорученням № CRD_358547. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, сума заборгованості за договором № 90538 від 26.11.2021 за період з 26.11.2021 по 26.05.2023 складає 51398,61 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 21033,48 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 28565,13 грн., заборгованість по комісії - 1800,00 грн. 28.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ « Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «ФК« Факторинг Партнерс» права вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу за [PERSON] значиться заборгованість у розмірі 51 398,61 грн. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» за договором споживчого кредиту надало: кредитний договір №90538 від 26.11.2021; паспорт споживчого кредиту; розрахунок заборгованості за кредитним договором. Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір від 09.02.2022 року [PERSON] підписала електронним підписом, договір від 26.11.2021 року підписала власноручно. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредіплюс» та ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договорами виконало, надало відповідачу кредитні кошти у погоджених розмірах. Судом встановлено, що всупереч умов кредитного договору та норм закону відповідач допустив порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором для погашення його договірних зобов`язань. Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] кредитного договору №7038593 від 09.02.2022 року та кредитного договору № 90538 від 26.11.2021. [PERSON] отримала кредити за договорами, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками. Щодо частини позовної вимоги про стягнення комісії за договором, суд зазначає наступне. Так, у рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України "Про споживче кредитування", адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту терміном шість місяців. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа №202/5330/19) у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону. Суд звертає увагу, що у договорі не вказано, за які саме послуги позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа №755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа №755/9486/21). Аналізуючи умови договору, суд дійшов переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, а відтак суд вважає, що відповідач не зобов`язаний сплачувати таку комісію, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн представником позивача надано: - договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; - заявка на надання юридичної допомоги №335 від 02.06.2025року; - витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг, а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 4 000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12 000,00 грн. (боржник [PERSON] ), а всього - 16 000,00 грн; Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, складність даної справи, зважаючи на принципи реальності та співмірності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 0541850001 від 31.07.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позивач просив стягнути на його користь 60743,61 грн. Суд визнав доведеними вимоги на суму 58243,61 грн.. Отже, суд задовольняє позов на 95,88 %, відтак, компенсації позивачу підлягають 95,88 % від сплаченого судового збору, тобто 2322,60 грн.

Outcome: partial