Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 25.04.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (первісний кредитор) та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1000 грн., порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору. На виконання умов Кредитного договору, 25.04.2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів у розмірі 10000,00 грн безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № 4441-11ХХ-ХХХХ-2460. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 21.10.2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за Договором Факторингу; Акту прийому-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26\~642,00 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, станом на 04.05.2025 року виникла заборгованість у розмірі 26\~642,00 грн., яка складається з наступного: 11 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 12\~642,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3000,00 грн штрафні санкції згідно умов договору. На підставі викладено, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 00-9737003 від 25.04.2024 року у розмірі 23\~642,00 грн, яка складається з 11\~000,00 грн заборгованості за тілом; та 12\~642,00 грн заборгованості за відсотками, та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2025 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, відзив на позовну заяву не надавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,\~281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.04.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (первісний кредитор) та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір № 00-9737003 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору, сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 10000,00 гривень. Тип Кредиту кредитна лінія. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби (п. 1.2 договору); п. 1.3. строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Дата повернення кредиту 20.04.2025 року, зі сплатою проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 20 травня 2024 р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Відповідно до п. 1.5.1. стандартна процента ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Відповідно до п. 1.6 за надання Кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 1000.00 грн, на умовах визначених п. 3.4 цього договору. 2.8. Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "25"квітня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 10000.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Правилами до Кредитного договору передбачено, що позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Згідно з ст. 12 вищезгаданого Закону, такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Таким чином, у вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № (провадження № 61-8449св19); від 09вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. 25.04.2024 року ТОВ «Макс Кредит» здійснив переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку відповідача № 4441-11ХХ-ХХХХ-2460 у розмірі 10000,00 грн, а відповідач в свою чергу прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Макс Кредит», що свідчить про прийняття пропозиції позикодавця. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем копіями платіжних доручень. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 26 642,00 грн., яка складається з наступного: 11 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 12 642,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 000,00 грн. - штрафні санкції згідно умов договору, що підтверджується випискою з особового рахунку за період 21.10.2024 по 04.05.2025 року. Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 21.10.2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за Договором Факторингу, акту прийому-передачі, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26\~642,00 грн. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання, виникла заборгованість за кредитним договором № 00-9737003 від 25.04.2024 року у розмірі 23\~642,00 грн станом на 04.05.2025 року, з яких: 11000,00 грн заборгованість за тілом ( де 10\~000,00 грн тіло кредиту, 1\~000,00 грн комісія за надання кредиту); 12\~642,00 грн заборгованість по відсоткам. Так, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, містить детальний опис нарахованої заборгованості. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10\~000,00 грн - тіла кредиту та нарахованих процентів у розмірі 12\~642,00 грн є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача згідно розрахунку, наданого суду. Щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 1000,00 грн. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.6. за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 1000,00 грн, на умовах визначених п. 3.4 цього договору. 10\~червня 2017\~року набрав\~чинності Закон\~України «Про\~споживче кредитування»,\~який визначає\~загальні правові\~та організаційні\~засади споживчого\~кредитування в\~Україні.\~Закон України\~«Про захист\~прав споживачів»\~застосовується до\~відносин споживчого\~кредитування у\~частині,\~що не\~суперечить Закону\~України «Про\~споживче кредитування»\~(стаття\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~у редакції,\~чинній з\~10\~червня 2017\~року).\~Отже,\~регулювання правовідносин\~банку зі\~споживачем щодо\~кредитування для\~споживчих потреб\~до 10\~червня 2017\~року відбувалося\~з урахуванням\~приписів Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів».\~З 10\~червня 2017\~року на\~ці відносини\~поширюється Закон\~України «Про\~споживче кредитування»,\~а у\~частині,\~що йому\~не суперечить,\~-\~також Закон\~України «Про\~захист прав\~споживачів». Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. \~ \~ \~ \~Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту. \~ \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) Велика Палата дійшла висновку щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відповідно до частини 1, 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року N 2121-III відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. А тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очікує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2\~422,40 грн; та витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Згідно з п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч.4\~ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Судові витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наявними в матеріалах справи договором про наданням правничої допомоги згідно Договору № 07/04/24 від 07.04.2024 року, Додаткової угоди до нього № 2 від 07.04.2024, Акту прийому-передачі наданих послуг до договору наданням правничої допомоги згідно Договору №07/04/24 від 07.04.2024 року. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 7000,00 грн. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. При цьому, відповідачем не подано до суду заперечень щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу саме в такому розмірі. Суд вважає, що надані представником позивача документи, щодо понесених витрат, відповідають вимогам положень ст.137 ЦПК України та з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 7000,00 грн та сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial