Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

29.04.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Кременчуцького районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю надійшла вищевказана позовна у якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 в сумі 62532,81 грн, судовий збір в розмірі 3028,00 грн, та понесені витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.03.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z62.00502.004985773, відповідно до якого відповідачці надано кредит у сумі 29462,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідачка, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору. 19.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» отримало право грошової вимоги до [PERSON] 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» уклали договір факторингу, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019, станом на 19.12.2023, утворилася заборгованість у розмірі 62532,81 грн., яка складається: -заборгованість за основним боргом - 25730,44 грн; -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 13009,45 грн; -заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 23792,92 грн. Враховуючи все вищезазначене, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» вимушене звернутися із даним позовом до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 29.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16.05.2025 відповідачкою до суду подано відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначає, що отримала готівкові кошти в кредит лише в межах 15000,00 грн. Всього нею було сплачено 19498,40 грн, вважала, що заборгованість вже погашена в повному обсязі. Зазначила, що первісний кредитор грубо порушив її права шляхом нарахування заборгованості за обслуговування кредиту щомісячно. Вважає визначений позивачем розмір заборгованості не підтвердженим належними та допустимими доказами. Стверджує, що готівкові кошти в кредит отримала готівкою в касі. Звертала увагу суду, що надана позивачем виписка по особовому рахунку не відповідає вимогам первинних документів. Окрім іншого, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу вартість 7000,00 грн не відповідає реальному стану речей, та просила зменшити їх розмір до 500,00 грн. 16.05.2025 відповідачкою до суду подано клопотання про посвідчення судом довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства. Разом з клопотанням подала до суду свідоцтво про шлюб, відповідно до якого відповідачка у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 21.05.2025 від представника позивача - адвоката Ушакевич М.П., через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшла відповідь на відзив. Ознайомившись зі змістом даного відзиву, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» вважає, що позовні вимоги є цілком законними, обґрунтованими та такими, що відповідають процедурі та вимогам чинного законодавства, а наданий відзив на позовну заяву не аргументованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, з огляду на наступне: - Комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена у пункті 1.10 Кредитного договору та Графіку щомісячних платежів за кредитним договором № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 року, в свою чергу Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту; - Підписом [PERSON] підтвердила, що підписувала і отримала оригінал Договору. - Зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача підтверджено випискою з його рахунку. Отже, з моменту зарахування кредитних коштів у визначеному кредитним договором розмірі на поточний рахунок клієнта банк вважається таким, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором; - Позивач надає до суду всі документи, що підтверджують суму боргу, його нарахування та несплату, а Відповідач лише голослівно заперечує борг без відповідних доказів; - Виписки з рахунку підтверджують як отримання кредитних коштів, так і часткове погашення заборгованості; - Сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката Ушакевич М. П. була обґрунтована і підтверджена договорами та актами виконаних робіт, які були надані до суду раніше. Ухвалою від 04.06.2025 посвідчено довіреність від 14.11.2024, видану від імені 16.05.2025, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та допущено до участі у справі в якості представника відповідача [PERSON] - [PERSON] . 13.08.2025 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 13.08.2025 клопотання представника відповідачки - [PERSON] , про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Акціонерного товариства «Ідея Банк» докази, а саме: виписку по кредитному договору № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019, укладеному між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] за період з 04.03.2019 по 19.12.2023 року; інформацію, кому належить транзитний рахунок № [NUMBER] в банку, МФО 336310. 26.08.2025 на виконання вимог ухвали суду від 13.08.2025 від Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшли витребувані докази. 11.11.2025 представником відповідача подано до суду письмові пояснення по справі, у яких зазначено, що виписка по рахунку не є належним первинним документом. У судове засідання, призначене на 11.11.2025, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином. 12.08.2025 від представника позивача через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.131-132). Відповідачка у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, повістку на 11.112025 відповідачка, відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, отримала особисто 14.10.2025, про що свідчить підпис на рекомендованому поштовому повідомленні (а.с.161). Представник відповідачки у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, була повідомлений належним чином, 11.11.2025 подав до суду письмові пояснення у яких просив розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника (а.с.162-163). Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 04.03.2019 [PERSON] уклала із АТ «Ідея Банк» кредитний договір №Z62.00502.004985773, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 29462,00 грн (а.с.5-8). Відповідно до п. 1.1. договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 29462,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), в Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника. За користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5.5%. Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління банку, становить 9.5%, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (пункти 1.2., 1.3, 1.4. договору). Згідно з пунктом 1.7., банк повідомляє Позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає Позичальнику новий Графік щомісячних платежів за кредитним договором листом без внесення змін (доповнень) до Договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Така повідомлення вважається надісланим в день його відправлення на адресу Позичальника, що зазначена в цьому Договорі. До направлення повідомлення на адресу Позичальника поштою прирівнюється також і його вручення Позичальнику, члену його родини чи представнику Позичальника під розписку. Новий Графік щомісячних платежів стає невід`ємною частиною цього Договору. Пунктом 1.10. встановлено, що за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, в саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-цент шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення в погашення заборгованості за кредитом тощо - надання Інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - спрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів зв кредитним договором (далі «Графік щомісячних плат платежів») Позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок Позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. (пункт 1.12). Банк відкриває Позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг «2020_Стартовий_ПР», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (пункт 1.13). Відповідно до пунктів 2.1., 2.2, 2.5 договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесків включно до 4 дня числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок на [NUMBER] в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором: 2) для погашення простроченої заборгованості за Договором, строк сплати якої сплати якої не минув: 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1, цього Договору, 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Погашення простроченої заборгованості за цим Договором (крім штрафних санкцій) здійснюється шляхом списання банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на рахунок обліку заборгованості. Погашення іншої заборгованості здійснюється в терміни погашення заборгованості визначені Графіком щомісячних платежів. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом факт/факт, а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дня видачі кредиту. Нарахування припиняються після повного повернення кредитної заборгованості. Згідно з пунктом 5.7., реальна річна процентна ставка складає 101.92146302%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення цього договору становить 63444,90 грн. Договір містить визначений графік щомісячних платежів за кредитним договором, відповідно до якого орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 63444,90 грн (тіло кредиту - 29462,00 грн, відсотки - 8739,88 грн, плата за обслуговування - 25243,02 грн) (пункт 6). Договір містить власноручні підписи сторін та печатку банку (а.с.5-8). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, процентна ставка становить 15% річних та є змінюваною, плата за обслуговування становить 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту, реальна річна процентна ставка складає 101.92146302%, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 63444,90 грн (а.с.9-10). Додатком до Паспорта споживчого кредиту є Графік щомісячних платежів відповідно до якого загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 63444,90 грн (тіло кредиту - 29462,00 грн, відсотки - 8739,88 грн, плата за обслуговування - 25243,02 грн) (а.с.11). До позовної заяви, окрім іншого, додано заяву-анкету [PERSON] , з зазначенням її РНОКПП, паспортних даних, адреси реєстрації та адреси фактичного місця проживання, контактного телефону, місця роботи, доходу та ін., що підписана власноручним підписом [PERSON] (а.с.12). Також, додано заяву №Z62.00502.004985773 про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк», що містить підпис [PERSON] (а.с.13), згоду повідомлення фізичної особи клієнта на обробку персональних даних, що містить підпис [PERSON] (а.с.13), згоду фізичної особи- суб`єкта кредитної історії, що містить підпис [PERSON] (а.с.13-14), договір добровільного страхування життя №Z62.00502.004985773 від 04.06.2019 укладений з ПрАТ «СК «УНІКА Життя», розмір страхового платежу - 3842,87 грн, що містить підпис [PERSON] (а.с.15-16). Банк свої зобов`язання виконав, перерахував грошові кошти в розмірі 25619,13 грн, що підтверджується копією ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту, та 3842,87 грн, що підтверджується копією ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу (а.с.17). Також, зазначене підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] , за кредитом №Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 за період з 04.03.2019 по 19.12.2023 (а.с.18-21). [PERSON] 27.11.2023 уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.93). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. 19.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого за цим договором клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, передбачених договором (пункт 2.1.). Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток №1) що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору (пункт 2.2.). (а.с. 25-31). З копії друкованого реєстру боржників №1 вбачається, що ТОВ «Оптіма Факторинг» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за готівковим кредитом № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 в загальному розмірі 62 532,81 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 25 730,44 грн, заборгованості за процентами -13 009,45 грн, заборгованості за комісіями -23 792,92 грн (а.с.32-34). 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого за цим договором клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, передбачених договором (пункт 2.1.). Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток №1) що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору (пункт 2.2.). (а.с. 37-41). З копії друкованого реєстру боржників №3 вбачається, що ТОВ «Оптіма Факторинг» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за готівковим кредитом № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 в загальному розмірі 62 532,81 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 25 730,44 грн, заборгованості за процентами -13 009,45 грн, заборгованості за комісіями -23 792,92 грн (а.с.42-44). З виписки з особового рахунку [PERSON] , за кредитом №Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 за період з 04.03.2019 по 19.12.2023 встановлено, що відповідачка отримала кредитні кошти та здійснювала з часткове нерегулярне поверненням коштів, що зараховувалися в погашення основного боргу, строкових процентів, пені, плати за обслуговування, (а.с.18-21). Згідно наданої довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором Z62.00502.004985773 від 04.03.2019, здійсненому АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023, заборгованість [PERSON] становить 62532,81 грн, що складається: заборгованості за основним боргом - 25730,44 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 13009,45 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 23792,92 грн (а.с.22). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.ч.1,2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Банк надав відповідачу [PERSON] кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті в повному обсязі відповідачем та банком в подальшому було відступлено право вимоги. Сторона відповідача жодними належними та допустимими доказами не спростувала надання первісним кредитором вказаних коштів у сумі 29462,00 грн. Окрім цього, відповідачем не заперечувався в категоричній формі факт звернення до первісного кредитора та отримання коштів, сторона відповідача, серед іншого, звертала увагу суду саме на факт того, що позивачем не доведено зазначеного належними та допустимими доказами. Таким чином, свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконував, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість. За змістом положень ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, щодо укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з відповідачем та надання первісним кредитором коштів у зазначеній позивачем сумі у кредит відповідачеві, є більш переконливими та вірогідними. У той час, як доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, письмових поясненнях, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є менш переконливими. Щодо доводів представника відповідача, що надана виписка з особового рахунку не є належним та допустимим доказом отримання відповідчкою коштів, оскільки згідно наданою первісним кредитором інформацією вказаний у виписці рахунок 2902 належить безпосередньо банку, суд зазначає, що використання даного рахунку передбачено пунктом 2.1. кредитоного договору. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, дані обставини не заперечуються відповідачем. Таким чином, встановлено, що взятих на себе зобов`язань за кредитним договором Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 62532,81 грн., яка складається: -заборгованість за основним боргом - 25730,44 грн; -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 13009,45 грн; -заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 23792,92 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії, то суд зважає наступне. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). ВП ВС у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зробила висновок про нікчемність умов кредитного договору щодо оплатності послуги з надання інформації. А в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 - визначила, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного до 13 січня 2006 року, стосовно встановлення додаткової плати (комісії) за обслуговування споживчого кредиту є оспорюваною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вирішувала питання (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Враховуючи наведені правові висновки, банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.10. кредитного договору №Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5 % від суми кредиту, є нікчемними. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована плата за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 25243,02 грн, а відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Разом з цим, відповідачкою здійснювалися оплати заборгованості на загальну суму 19498,43 грн, з яких 11764,17 грн було зараховано на погашення плати за обслуговування, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] , за кредитом № Z62.00502.004985773 від 04.03.2019 за період з 04.03.2019 по 19.12.2023, а саме: - 04.04.2019 у розмірі 1099,03 грн та 117,75 грн; - 06.05.2019 у розмірі 1068,59 грн та 118,73 грн; - 10.06.2019 у розмірі 112,05 грн та 1045,81грн; - 04.07.2019 у розмірі 112,84 грн та 1015,55грн; - 05.08.2019 у розмірі 992,58 грн та 106,35 грн; - 09.09.2019 у розмірі 965,97 грн та 103,50 грн; - 04.10.2019 у розмірі 936,01 грн та 104,00 грн; - 06.11.2019 у розмірі 97,80 грн та 912,75 грн; - 04.12.2019 у розмірі 98,11 грн та 882,97 грн; - 08.01.2020 у розмірі 92,09 грн та 859,53 грн; - 04.02.2020 у розмірі 832,92 грн та 89,24 грн. Оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, то сплачені відповідачкою кошти, що були зараховані на погашення плати за обслуговування мають бути зараховані в оплату заборгованості за відсотками. Таким чином, розмір несплаченої заборгованості за відсотками становить 1245,28 грн (13009,45-11764,17 =1245,28). З огляду на вищезазначене, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки становить 26975,72 грн, що складається з 1245,28 грн - заборгованості за відсотками, та 25730,44 грн - заборгованості за тілом кредиту. Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості в загальному розмірі 26975,72 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом - 25730,44 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1245,28 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №11784 від 07.06.2024 (а.с.4). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 68). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у загальній сумі 62 532,81 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 26975,72 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 43% (26975,72х100: 62532,81= 43%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 43%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1302,04 грн (3028,00 х43% = 1302,04). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 7000,00 грн, що підтверджується: договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, додатковою угодою від 23.05.2024 до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, з визначеною додатковою фіксованою винагородою в розмірі 7000,00 грн, формою акту прийому-передачі реєстру боржників Акт № 19 прийому-передачі Реєстру Бордників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 12.06.2024, копією платіжної інструкції в національній валюті від 13.06.2024 № 760, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6416 на ім`я Ушакевич Марини Петрівни , копією посвідчення адвоката Ушакевич Марини Петрівни (а.с.46-49, 50, 51, 52, 54, 59). Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є справедливим і співмірним, а тому клопотання сторони відповідача про зменшення розміру судових витрат до 500,00 грн задоволенню не підлягає. Разом з цим, оскільки, вимоги позивача задоволено на 43%, то судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 3010,00 грн (7000,00х43%, = 3010,00). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526,610,611,625,634, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial