Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» /далі АТ «ПУМБ»/ через свого представника Супрун Є.В. 29 липня 2025 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 86118,44 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 2023 року на підставі кредитного договору № 1013025531 відповідачці було видано кредит у сумі 69865,66 грн. Відповідачка не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим станом на 09 квітня 2025 року утворилася заборгованість в сумі 86118,44 грн, з яких 69665,66 грн заборгованість за кредитом, 9,78 грн заборгованість за процентами, 16443,00 грн заборгованість за комісією. Позивачем було направлено письмову вимогу відповідачці за адресою проживання, однак у наданий строк заборгованість не була погашена. Тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представниця позивача в судове засідання не прибула, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 15/. Відповідачка [PERSON] та її представниця, адвокат Розторгуєва В.Б., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, відповідачка не заперечувала факту укладання кредитного договору, але вказала, що кредитні кошти не отримувала. Представниця вказала, що матеріали справи не містять підтвердження перерахування відповідачці кредитних коштів, надана банком квитанція не містить печатку, вважає, що не підтверджено перерахування коштів, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд з урахуванням думки сторони відповідача вважає за можливо провести судове засідання без участі представника позивача. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 жовтня 2023 року відповідачкою [PERSON] було підписано заяву №1013025531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої просила надати їй споживчий кредит на загальні цілі RS GP on CC рефінансування online (48) 1.6., цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата Разової комісії Банку. Сума кредиту 69865,66 грн з метою погашення заборгованості, строк кредиту 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,6 %, розмір процентної ставки 0,01 % річних. Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ за реквізитами зазначеними у п. 10, яким передбачено, що кредитором є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», основний договір 2001426063401, сума заборгованості 69865,66 грн, реквізити для погашення UA793348510000026200112417580. Підписуючи цю заяву, відповідачка уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначення на погашення заборгованості. Відповідачка просить закрити пакет послуг № 2001426063401 та поточний рахунок № [NUMBER] у валюті ГРН для власних потреб, відкритий на її ім`я, на час закриття цього рахунку її власні кошти на ньому відсутні. Схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами) відповідно до графіку платежів, який викладений у додатку № 1 до цього договору. /а.с. 15 зворот - 16/. Підписавши вказану заяву, позичальниця беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. 05 жовтня 2023 року [PERSON] електронним підписом підписала паспорт споживчого кредиту /а.с.18 зворот/. З платіжної інструкції № TR.71640717.955537.25578 від 05 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] було нараховано 69865,66 грн кредитних коштів за договором № 1013025531 від 05 жовтня 2023 року за позикою /а.с. 31/. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1013025531 від 05 жовтня 2023 року вбачається, що станом на 09 квітня 2025 року включно розмір заборгованості [PERSON] складає 86118,44.2 грн, з яких: 69665,66 грн - заборгованість по сумі кредиту; 9.78 грн - заборгованість по процентам; 16443,00 грн - заборгованість по комісії. Відповідачка один раз сплатила заборгованість на суму 200,00 грн 05 лютого 2025 року /а.с. 30 зворот -32/. 10 квітня 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» направило на адресу [PERSON] письмову вимогу про виконання зобов`язання перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо погашення заборгованості за кредитним договором №1013025531 від 05 жовтня 2023 року у загальному розмірі 86118,44.2 грн /а.с. 28 зворот 29/. Підставою для звернення з позовними вимогами АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Статтею 204ЦК України\~встановлена презумпція правомірності правочину. За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Абзац 2 ч. 2 ст.639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). У\~статті 3 Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 6 ч.1\~ст. 3 Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). За змістом ч.ч. 3, 4, 6\~ст. 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що заява №1013025531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 жовтня 2023 року та паспорт споживчого кредиту від 05 жовтня 2025 року, укладені між сторонами по справі у формі електронного документу, із застосуванням електронних підписів (за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів. Таким чином, заява №1013025531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 жовтня 2023 року та паспорт споживчого кредиту від 05 жовтня 2025 року, підписані відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину, що не заперечувала і сама відповідачка. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору та додаткової угоди, що в силу положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~є його процесуальним обов`язком. За змістом ст. ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~(тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини другої статті 215\~ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). За обставинами цієї справи пунктом 5 кредитного договору від 08 вересня 2021 року встановлено комісію 1,6% за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно. Суд звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 16443,00 грн. Суд критично ставиться до заперечення сторони відповідача щодо не отримання кредитних коштів, це спростовується надаю до позову випискою з банківського рахунку, платіжною інструкцією та заявою №1013025531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 жовтня 2025 року, підписавши, яку відповідачка уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначення на погашення заборгованості також в заяві вона просила закрити пакет послуг № [NUMBER] та поточний рахунок № [NUMBER] у валюті ГРН для власних потреб, відкритий на її ім`я /а.с. 15 зворот -16, 72-73/. Таким чином, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 1013025531 від 05 жовтня 2023 року в сумі 69675,44 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 5/. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (80.91%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1959.96 грн.

Outcome: partial