Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» (далі Черкаська ТЕЦ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, вказавши, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки, в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири. В квартирі [ADDRESS] не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому, згідно п. 21 вищевказаних правил у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 квітня 2023 року складає 134965,60 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 11322254. Просять стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 134965 грн. 60 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 40991 грн. 00коп., 3% річних у розмірі 10706 грн. 50 коп., а всього 186663 грн.10 коп. та судовий збір в розмірі 2684 грн.00 коп. 07 квітня 2025 року ухвалою суду поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2023 року у даній справі, заочне рішення від 02 серпня 2023 року по даній справі скасовано, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 24 квітня 2025 року через канцелярію суду представник позивача за дорученням [PERSON] надав заяву про зміну предмету позову, в якій зазначено, що станом на 01 квітня 2025 року заборгованість відповідачів перед позивачем зросла в порівнянні з попередньо заявленими позовними вимогами, а саме, з 134965 грн. 60 коп. до 160217 грн. 28 коп. Також, зазначено, що сторона позивача погоджується з доводами відповідача викладеними в заяві про перегляд заочного рішення щодо необхідності врахувати судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року у справі № 711/8012/15-ц, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01 липня 2015 року в розмірі 22355 грн. 17 коп. та судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2017 року у справі № 711/5797/17, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01 червня 2017 року в розмірі 20574 грн. 07 коп., при визначенні меж відповідальності відповідачів. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі В «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого постачання (постачання гарячої води) за період з 01 січня 2013 року по 01 червня 2017 року в розмірі 42929 грн. 24 коп. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого постачання (постачання гарячої води) за період з 01 червня 2017 року по 01 квітня 2025 року у розмірі 117288 грн. 04 коп. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» заборгованість за інфляційну складову боргу у розмірі 40991 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 10706 грн. 50 коп., а всього 51697 грн. 50 коп. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. 06 травня 2025 року адвокат Постригань Тетяна Леонідівна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , через канцелярію суду надала Відзив на позовну заяву, в якому просила застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 19 травня 2025 року через канцелярію суду представник позивача за дорученням Блізнецов Максим Євгенійович надав Відповідь на відзив, в якій просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. 25 липня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача за дорученням Блізнецов Максим Євгенійович надав заяву про відмову від частини позовних вимог, в якій просить прийняти відмову позивача від частини позовних вимог, а саме, заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 січня 2013 року по 01 червня 2017 року в розмірі42929 грн.. 24 коп., залишити без розгляду раніше подану заяву про зміну предмета позову та підстав від 23 квітня 2025 року, решту позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] залишити без розгляду. 07 серпня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 05 листопада 2025 року через канцелярію суду представник позивача за дорученням Блізнецов Максим Євгенійович надав заяву про відмову від частини позовних вимог, в якій просить прийняти відмову позивача від частини позовних вимог, а саме, інфляційну складову боргу та 3% річних за період з 01 січня 2013 року по 01 червня 2017 року в розмірі 35255 грн. 39 коп. Також, надав Позовну заяву в новій редакції, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого постачання (постачання гарячої води) за період з 01 червня 2017 року по 01 лютого 2023 року в розмірі 92036 грн. 36 коп. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» за період з 01 червня 2017 року по 01 лютого 2022 року заборгованість за інфляційну складову боргу у розмірі 11770 грн. 24 коп. + 3% річних у розмірі 4671 грн. 87 коп., а всього, 16442 грн. 22 коп. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. Представник позивача за дорученням Блізнецов Максим Євгенійович в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задоволити. Адвокат Постригань Тетяна Леонідівна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення уточненої позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. В матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18,20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. В будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалось згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, а саме, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі [ADDRESS] не встановлений квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п. 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] не встановлено, тому відповідно до п. 21 Правил за надані послуги плата справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 03 листопада 1999 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради. Відповідач [PERSON] , [INFO] , з 25 травня 2005 року та по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради. Таким чином, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає Черкаська ТЕЦ. Відносини з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (від 24 червня 2004 року № 1875-IV, та від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, який був чинним на момент виникнення спірних відносин, відповідними положеннями ЦК України. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII(тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічна норма закріплена у п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Згідно із ч.3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц. Згідно з наданим розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідачів [PERSON] та [PERSON] по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з червня 2017 року по 01 лютого 2023 року становить 92036 грн. 36 коп., що підтверджується наданим позивачем Листом-розрахунком по ОР № 11322254. Встановлено, що відповідачами не надано свого розрахунку або заперечень проти розміру боргу в сумі 92036 грн. 36 коп., заявленого позивачем. На думку суду, відповідачі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі за адресою: [ADDRESS] . А тому, суд приходить до висновку про необхідність солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) за період з 01 червня 2017 року по 01 лютого 2023 року в розмірі 92036 грн. 36 коп. Відносно позовної вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за інфляційну складову боргу у розмірі 11770 грн. 24 коп. та 3% річних у розмірі 4671 грн. 87 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст.ст.524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц) щодо необхідності відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВС України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі у розмірі 11770 грн. 24 коп. та 3% річних у розмірі 4671 грн. 87 коп. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] не спростовано вищевказаних розрахунків та не надано своїх розрахунків. В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачами та обставина, що надані позивачем послуги не оплачені належним чином, тобто боржники допустили прострочення виконання зобов`язання. На думку суду, відповідачі мали грошове зобов`язання перед позивачем, яке на даний час виконано. Проте, з огляду на те, що відповідачі станом на день звернення до суду порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Зволікання відповідачів з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з них судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідачів сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. На думку суду, відповідачі були обізнані про грошове зобов`язання перед позивачем. Відповідно до матеріалів справи, інфляційні втрати в сумі у розмірі 11770 грн. 24 коп. та 3% річних у розмірі 4671 грн. 87 коп. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг по о/р [NUMBER] позивачем були нараховані за період з 01 червня 2017 року по 01 лютого 2022 року. Суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на грошові кошти за неналежне виконання грошового зобов`язання. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за інфляційну складову боргу у розмірі 11770 грн. 24 коп. та 3% річних у розмірі 4671 грн. 87 коп. підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № 79 від 17 травня 2023 року. А тому, до стягнення з відповідачів на користь Черкаська ТЕЦ підлягає стягненню судовий збір по 1342 грн.00коп. з кожного.

Outcome: approved