Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

11.11.2021 позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся із зазначеним позовом до Дергачівського районного суду Харківської області. 02.12.2021 ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області зазначена цивільна справа передана за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Згідно з супровідним листом Дергачівського районного суду Харківської області від 05.01.2023 зазначена цивільна направлена до Московського районного суду м. Харкова. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2023, справу передано на розгляд судді Тимош О.М. Ухвалою суду від 16.01.2023 позовна заява Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» залишена без руху. 09.02.2023 Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з уточнюючою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України, в якій просили стягнути солідарно з відповідачів, якими є [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № MRTG-000000013119 від 27.05.2008 року та становить 39151, 79 дол.США та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 39151,79 дол.США; стягнути солідарно з відповідачів, якими є: [PERSON] , [PERSON] витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно з рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинене Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінив найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 27.05.2008 ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступник АТ «Укрсоцбанк», надалі кредитор, та громадянин України [PERSON] , надалі позичальник, відповідач уклали Кредитний договір № MRTG-000000013119. Відповідно до Кредитного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 350000,00 дол.США. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. На забезпечення виконання умов Кредитного договору з [PERSON] було укладено Договір поруки MRTG-000000013119/Р від 27.05.2008. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель поручається за виконання боржником умов Кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором Поручитель разом з відповідачем [PERSON] солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним договором. У зв`язку з невиконанням Боржником своїх зобов`язань по сплаті кредиту, у Кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок Поручителя. Відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 червня 2013 року у справі № 2010/3956/13-ц. Стягнуто солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013119 від 27.05.2008 року у розмірі 435019 доларів США 92 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.02.2013 року становить 3477114 гривень 22 копійки. Стягнуто з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» суму судового збору у розмірі 3219 гривні 50 копійок з кожного. В результаті невиконання умов договору у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 08.09.2021 становить 39151,79 дол.США та складається за ставкою 3% на кредитну заборгованість (т.1 л.д. 61-64). Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М. від 13.02.2023 відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2023 клопотання представника позивача про заміну позивача задоволено. По справі замінено позивача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Сороки О.О. про врегулювання спору за участю судді відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2023 у зазначеній цивільній справі призначено проведення процедури врегулювання спору за участю судді протягом тридцяти днів з дати постановлення цієї ухвали, тобто до 25.08.2023. визначено врегулювання спору проводити шляхом проведення спільних та, за необхідності, закритих нарад. Сторонам запропоновано підготувати для спільних нарад пропозиції щодо шляхів мирного врегулювання спору. Провадження у цивільній справі на період проведення врегулювання спору за участю судді зупинене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 процедуру врегулювання спору за участю судді у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості припинено. Провадження у справі поновлено. Справу передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023, справу передано на розгляд судді Харченко А.М. 11.09.2023 ухвалою суду справа прийнята до провадження, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 08.02.2024 року витребувано з Акціонерного товариства СенсБанк» кредитну історію щодо Кредитного договору № MRTG-000000013119, укладеного 27.05.2008 між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Ухвалою суду від 09.04.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кравцова С.М. підтримала позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначила, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до цього часу не виконано. 3% річних нараховані на заборгованість за період з 08.09.2018 08.09.2021 і становить 39151,79 дол.США (за курсом НБУ станом на 08.09.2021 26,7317 грн.) 1046593,98 грн., в зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сорока О.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі, направила суду відзив на позовну заяву, в якому вважала, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, існує рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.114-115). В задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] отримала копію позовної заяви з додатками 04.11.2024, про що в матеріалах справи знаходиться розписка. Про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Відзив на позов не надала, в судове засідання на неодноразові виклики не з`явилася. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, копію кредитної історії позичальника та надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі Договору про іпотечний кредит від 27 травня 2008 року, укладеного між УніКредит Банк Товариством з обмеженою відповідальністю, правонаступником якого являється ПАТ «УніКредит Банк» та [PERSON] , відповідачу надано кредит в сумі 350 000,00 доларів США до 27 травня 2028 року із сплатою 11,0 % річних. 05 жовтня 2009 року було укладено угоду про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору. Сторони погодились змінити п.1.2 Кредитного договору щодо строку остаточного повернення кредиту не пізніше 05 червня 2030 року із сплатою з 05.10.2009 р. по 04.10.2010р. (включно) 5,0 % річних, а після закінчення цього терміну - 11,2% річних з цільовим призначенням на придбання нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. за реєстровим № 3143. Графік погашення кредиту сторони погодили у Додатку №1 до кредитного договору. При цьому, виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки від 27 травня 2008 року, укладеним між позивачем та відповідачами, на підставі якого [PERSON] поручилася перед Банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. 27 травня 2008 р. позивач згідно заяви на видачу готівки видав відповідачу суму в розмірі 350 000,00 доларів США, тим самим своєчасно та в повному обсязі виконавши свої зобов`язання перед останнім згідно умов кредитного договору. Згідно з п.п. 5.З.1., 5.3.2. кредитного договору, відповідач взяв на себе обов`язок належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, повернути кредит, вчасно сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати штрафні санкції, у строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Проте, відповідач до цього часу свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за вказаним кредит договором належним чином не виконує. Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою погашення кредитної заборгованості, однак бажаного результату досягнуто не було. Відповідно до положень іпотечного договору, для забезпечення виконання зобов`язань відповідача перед позивачем за кредитним договором, відповідач передав в іпотеку Позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Пункти 7.1.З., 7.1.5, 7.1.6. іпотечного договору передбачають, що позивач має право задовольнити свої вимоги по погашенню заборгованості, включаючи суму кредиту, проценти за користування кредитом, штрафні санкції, комісії та інші платежі, до настання строку погашення боргу по Кредитному договору у випадку, зокрема, порушення відповідачем умов іпотечного договору та/або умов Кредитного договору. Пунктом 1.1 Договору поруки сторони визначили, що [PERSON] поручалася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п. 2.1.2. Договору поруки вона зобов`язалася, протягом двох робочих днів від дня отримання ним відповідної вимоги, виконати відповідне зобов`язання у повному обсязі шляхом перерахування суми загальної заборгованості за відповідними реквізитами. В зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УніКредит Банк» заборгованість за кредитом в сумі 431 239, 83 доларів США, що становить 3 446 169,99 гривень. У наступному Банк неодноразово доповнював та уточнював позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів суму заборгованості станом на 05.02.2013 року в розмірі 435 019, 92 доларів США, а також задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття Банком права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] . Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» задоволений частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG 000000013119 від 27.05.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «УніКредит Банк» та [PERSON] у розмірі 435 019 доларів США 92 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.02.2013 року становило 3477114 грн. 22 коп., також суму судового збору у розмірі по 1609 грн. 50 коп. з кожного. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 грудня 2013 року заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 червня 2013 року залишено без змін. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07 березня 2018 року відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13.11.15 року позовні вимоги ПАТ «УкрСоцБанк» до [PERSON] , третя особа - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру задоволені частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013119/S від 27.05.2008 року, а саме, на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі права власності до ПАТ «УкрСоцбанк». Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСоцБанк» судовий збір в розмірі 3654 гривні 00 копійок. В решті позовних вимог відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено, що станом на 31.07.2015 року сума заборгованості за Договором кредиту складає 487754,27 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.07.2015 року складає 10541235,62 гривень. Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року замінено сторону стягувача АТ «УніКредит Банк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ: 23494714, місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), у виконавчому провадженні №2010/3956/12 щодо стягнення з [PERSON] суму заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG 000000013119 від 27.05.2008 року у розмірі 435 019 доларів США 92 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.02.2013 року становить 3477 114 гривень 22 копійки. Згідно з письмовою заявою представника позивача від 04.04.2024, поданою через систему «Електронний суд», зазначене рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки виконати неможливо, оскільки з боку позичальника вживались протиправні дії щодо предмета іпотеки та заходи щодо незаконного відчуження заставного (іпотечного) майна з тим розрахунком, щоб унеможливити звернення стягнення на це майно, що підтверджується рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/7955/20 від 06.08.2021 року, яким визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину Серія та номер 2556, видане 20.12.2018 р., видавник Арнаутова Т.А., приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області. Позичальник [PERSON] після купівлі квартири [ADDRESS] у 2008 році, у 2014 році навмисно не зареєстрував право власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується випискою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, але володіє і користується нею з 2008 року. Зазначені дії позичальника призвели до неможливості виконання рішення суду про звернення стягнення (т.2 а.с.1-3). Стороною відповідача в судовому засіданні не заперечувалося, що заборгованість за кредитним договором не погашена. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15. У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Отже, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. Верховний Суд погоджується, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду у про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржницю від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц вчергове окреслено, що законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, таким чином, помилковим є висновки про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначені висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21, провадження № 61-6097св23 Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовну заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» задовольнити в повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь три проценти річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № MRTG-000000013119 від 27.05.2008 року в розмірі 39151 долар США 79 центів. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 15487 грн. 20 коп., а саме в рівних частках з кожного по 7743 грн. 60 коп.

Outcome: approved