Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.07.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001087842301, відповідно до умов якого банк видав кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено до 29 777,58 грн. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 48 404,82 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 29 777,58 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 18 627,24 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором № 2001087842301 від 26.07.2018 у сумі 29 777,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 02.04.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не доведено, що саме ці умови кредитування були надані йому для ознайомлення під час укладання кредитного договору та він погодився з ними. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.07.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , на підставі заяви відповідача № 2001087842301 від 26.07.2018, укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001087842301 (далі - Договір), за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , до якого емітовано кредитну картку № [NUMBER] , на яку встановлено кредитний ліміт у сумі 5 000,00 грн. Як вбачається з довідки про збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався, складав станом на 26.07.2018 - 5 000,00 грн.; 06.02.2019 - 9 500,00 грн.; 19.06.2019 - 13 000,00 грн.; 17.10.2019 - 18 000,00 грн.; 12.02.2020 - 21 800,00 грн.; 10.07.2020 - 26800,00 грн.; 13.11.2020 - 29 800,00 грн.; 27.02.2022 - 29 778,00 грн.; 16.03.2022 - 29 777,58 грн. Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами позивач вказував на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Вказаний платіжний ліміт в подальшому було збільшено до 29 777,58 грн. АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 10.01.2025 утворилась заборгованість в розмірі 48 404,82 грн. На підтвердження своїх позовних вимог представником позивача було надано: Заяву № 2001087842301 від 26.07.2018; паспорт споживчого кредиту від 26.07.2018; довідку про збільшення кредитного ліміту; розрахунок заборгованості та виписку з карткового рахунку, а також письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/18 від 13.01.2025. З наданої виписки вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість. Окрім того з виписки з карткового рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач також списував з рахунку відповідача проценти за використання кредитного ліміту. При цьому, у Заяві № 2001087842301 від 26.07.2018 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлються відповідно до умов ДКБО. До матеріалів справи долучена Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» Протокол № 694 від 06.03.2018, разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що саме ці умови ДКБО розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки вказаний документ не містить підпису [PERSON] . Водночас, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Вказані висновки суду грунтуються на правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15. При цьому, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, наданий Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ Універсал Банк не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2001087842301 від 26.07.2018 у сумі 29 777,58 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в цій частині. Однак без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови ДКБО, відсутність у заяві домовленості сторін про строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу, тощо, надана банком Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем умови ДКБО, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). З урахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у вигляді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 18 627,24 грн. слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., при цьому відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, яка відповідно до вимог діючого законодавства звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» по сплаті судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом, у розмірі 1 490,26 грн. слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial