Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

11.07.2025 [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В позові зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , яку спадкодавиця заповіла позивачу з умовою надання права довічного проживання своєму брату [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. Оскільки відсутність правовстановлюючих документів на вказану квартиру позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, останній звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні представник позивача подала клопотання про витребування копії спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавиці. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2025 клопотання про витребування доказів задоволено. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що Запорізька територіальна громада в особі Запорізької міської ради не є суб`єктом, який не визнає чи порушує (може порушити) законні права та інтереси позивача, просила розглянути справу за відсутності відповідача. Від третьої особи (приватного нотаріуса Чернявського В.В.) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, крім того, приватний нотаріус на виконання ухвали суду надав копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] 07.11.2025 від представника позивача надійшла заява, у якій остання підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, справу розглянути за відсутності сторони позивача. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до заповіту, складеного 27.09.2023 та посвідченого приватним нотаріусом Туріченко О.М., [PERSON] призначила своїм спадкоємцем [PERSON] та заповіла йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , із зобов`язанням надати право довічного проживання у вказаній квартирі своєму брату [PERSON] , [INFO] . Квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 01.09.2003, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 439400951 від 13.08.2025. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 25.11.2024. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 05.05.2025. 06.12.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернявського В.В. із заявою про прийняття спадщини. 06.06.2025 постановою приватного нотаріуса Чернявського В.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1238 ЦК України на спадкоємця, до якого переходить житловий будинок, квартира або інше рухоме або нерухоме майно, заповідач має право покласти обов`язок надати іншій особі право користування ними. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном зберігає чинність у разі наступної зміни їх власника. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном, одержане за заповідальним відказом, є таким, що не відчужується, не передається та не переходить до спадкоємців відказоодержувача. Право користування житловим будинком, квартирою або іншою будівлею, надане відказоодержувачеві, не є підставою для проживання у них членів його сім`ї, якщо у заповіті не зазначено інше. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ст. 1296 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що з матеріалів справи та зібраних під час підготовчого провадження доказів не вбачається наявність інших спадкоємців (крім позивача), суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved