Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Представник Усенко Михайло Ігорович звернувся в суд із позовом в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4044823 від 21.06.2021 (далі кредитним договором) у розмірі 46904,09 грн. Позов мотивує тим, що 21 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ "Мілоан") та [PERSON] уклали кредитний договір №4044823, згідно з умовами якого відповідач отримав 20000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених даним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 27 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-капітал») уклали договір відступлення прав вимоги №78-МЛ, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №4044823 від 21.06.2021, боржником за яким є [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 46904,09 грн, із яких заборгованість за тілом кредиту - 18334 грн, заборгованість за відсотками 26570,09 грн, заборгованість за комісією 2000 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46904,09 грн та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. Та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 15.09.2025 року витребувано докази із АТ КБ " Приватбанк" за клопотанням представника позивача , яке подано разом із позовною заявою , судове засідання відкладено. 23.09.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не погоджується з позовними вимогами та заперечує їх в повному обсязі. Так, згідно умов кредитного договору, кредит надавася строком на 30 днів зі сплатою комісії у розмірі 2000 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово та зі сплатою відсотків у розмірі 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. З огляду на те, що він не здійснив жодного платежу, за умовами кредитного договору кредитор вже на перший день після спливу місячного строку, про який йдеться у п. 1.3. Договору набув права вимоги дострокового повернення кредиту, а відтак користування кредитом стало неправомірним, а тому, вважає, що за неправомірне користування кредитом позивач не вправі був нараховувати відсотки за його користування. Зазначив, що ним не може бути визнана позовна вимога щодо стягнення комісії за користування кредитом у розмірі 2000,00 грн., оскільки вказані послуги за законом повинні надаватися безоплатно. Крім того, зазначив, що оскільки ним не було внесено жодного платежу за кредитним договором, вважає, що строк позовної давності має обраховуватись з першого дня після закінчення тридцятиденного строку, передбаченого п. 1.3. Договору, а саме з 22.07.2021 року. Оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою лише 10.07.2025 року, вказує, що починаючи з 22.07.2021 до 10.07.2025 року минуло 1420 днів (орієнтовно 4 роки). Вважає, що позивачем порушені загальні строки позовної давності, передбачені ЦК України, та вони мають бути визнані такими, що спливли. Враховуючи заперечення позовних вимоги у повному обсязі, вважає, що усі судові витрати, враховуючи судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., мають покладатись на позивача. Зазначив, що він не отримував матеріали справи за поштовою адресою, а також не мав зареєстрованого кабінету у системі «Електронний суд». Зважаючи на це, він не був належним чином повідомлений про розгляд справи і не мав можливості вчасно подати відзив на позовну заяву. Про розгляд справи дізнався лише у п`ятницю 19.09.2025 року, коли зареєстрував електронний кабінет у системі «Електронний суд», в цей же день ознайомився з матеріалами справи і почав підготовку відзиву. На цій підставі просить визнати причину пропущення строку на подання відзиву поважною, і поновити йому строк на подання відзиву у межах 15 календарних днів, а саме до 03.10.2025 року. Враховуючи викладене, просить поновити строк на подання відзиву, визнати строки позовної давності за кредитним договором такими, що сплили, відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. До суду 29.09.2025 року надійшла витребовувана інформація від АТ КБ ПРиватбанк за вих. № 20.1.0.0.0/7 -250917/80439-БТ від 23.09.2025 року про переказ коштів 21.06.2021 відповідачу [PERSON] 20000 грн . 30.09.2025 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд надіслав відповідь на відзив, у якому зазначив, що вважає аргументи у відзиві відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Вказав, що представник відповідача звертався до товариства з адвокатським запитом від 04.09.2025, у якому підтвердив факт належного та сумлінного виконання клієнтом своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме здійснення своєчасного погашення усіх сум заборгованості у відповідності до умов зазначеного договору. Разом з тим, відповідачем було вказано, що у зв`язку зі зниженням рівня доходу та наявністю об`єктивних особистих обставин він наразі позбавлений можливості виконувати зобов`язання у повному обсязі, у зв`язку з чим звернувся із проханням затвердити реструктуризацію заборгованості та запропонувати більш лояльні умови її погашення. Таким чином, вважає, що відповідач фактично визнав наявність кредитних зобов`язань та погодився з умовами укладеного кредитного договору № 4044823, розміром заборгованості, включно з відсотками, що спростовує його заперечення, викладені у відзиві. Зазначив, що умови договору передбачали можливість пролонгації строку кредитування. Відповідач продовжив користуватись кредитними коштами після 21.07.2021 року, що призвело до автоматичної пролонгації дії кредитного договору відповідно до п. 2.3 договору. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору, у тому числі і під час пролонгації та після її завершення, коли вони набувають характеру процентів за порушення грошового зобов`язання, але їхній розмір може визначатися договором. Всупереч твердженням відповідача, що він не здійснив жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості, а також відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, наданої позивачем, 04.08.2021 року позичальником було здійснено часткове погашення заборгованості, що підтверджує факт часткового виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а саме - погашення частини нарахованих процентів, частини тіла кредиту та частину комісії за пролонгацію, що свідчить про визнання відповідачем факту укладення договору, отримання кредитних коштів та наявності заборгованості. Крім того, вважає, що посилання відповідача на незаконність встановлення комісії у кредитному договорі не можуть бути прийняті, з огляду на те, що відповідно до чинного законодавства та судової практики, сторони кредитного договору мають право передбачати у ньому будь-які умови щодо сплати комісій, якщо вони не суперечать закону та були погоджені сторонами при укладенні договору. Вказав, що зазначені відповідачем обставини не свідчать про недійсність чи несправедливість умов договору. Угода укладена добровільно, відповідач не довів ознак примусу, обману, істотної нерівності або порушення законодавства, частково сплачував заборгованість за кредитним договором, тому підстав для зменшення процентної ставки чи визнання її несправедливою - немає. Щодо порушення строку позовної давності зазначив, що з урахуванням п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Вважає витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн обгрунтованими та пропорційними вартості роботи та обсягу наданих послуг. Зазначив, що аргументи наведені відповідачем у відзиві є безпідставними, необґрунтованими, та жодним чином недоведеними, оскільки кредитні кошти було отримано, а відтак існує обов`язок відповідача щодо виконання зобов`язання за кредитним договором. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Судові засідання 01.10.2025 року, 20.10.2025 відкладено у зв`язку з участю судді в інших справах. До суду 02.10.2025 року [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Окрім того, позивач разом із запереченням подав клопотання про витребування доказів у позивача - документальне підтвердження здійснення платежу на підтвердження часткового погашення кредиту, що відбулося 04.08.2021 року, детальний розрахунок , який містить інформацію про всі рухи коштів за кредитним договором . Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та нарахування відсотків поза межам кредитування . Ухвалою суду від 07.11.2025 року( протокольно) поновлено строк відповідачу для надання відзиву та відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки подано в порушення вимог ст. 84 ЦПК України( окремо від відзиву на позов) . Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, 21 червня 2021 року ТОВ "Мілоан" та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 4044823, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора F40659. За умовами Кредитного договору ТОВ "Мілоан" надає [PERSON] кредит у розмірі 20000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 30 днів (п. 1.3 Кредитного договору) з 21 червня 2021 року до 21 липня 2021 року (п.п. 1.3, 1.4 Кредитного договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 2000 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 Кредитного договору). Кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором F40659, що підтверджено довідкою про ідентифікацію (а.с. 31). Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 Договору. Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених п. 1.5.1.-1.5.2 Договору, в терміни (дату) вказаний у п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору. Пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору. Розділ 2.3 Договору (пролонгація на стандартних (базових) умовах) є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и), щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору (п. 2.3.2 Договору). За правилами п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Згідно з п. 6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан". Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ "Мілоан" про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ "Мілоан" електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ "Мілоан" електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ "Мілоан" через вебсайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 Договору). Відповідно до п. 6.3 Договору позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ "Мілоан" про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ "Мілоан", що розміщені на вебсайті ТОВ "Мілоан" та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ "Мілоан" (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ "Мілоан", в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ "Мілоан", що розміщені на вебсайті ТОВ "Мілоан" та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору). Згідно із п. 7.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 20000 грн відповідно до кредитного договору, що підтверджено платіжним дорученням № 49339458 від 21.06.2021 ТОВ «Мілоан» та інформацією АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250917/80439-БТ. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 27 жовтня 2021 року укладено договір відступлення прав вимоги №78-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило за грошові кошти ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 36-44). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №78-МЛ від 27 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 46904,09 гривень, з яких 18334 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 26570,09 грн сума заборгованості за відсотками; 2000 грн сума заборгованості за комісією. Усупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Разом з тим, згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20000 грн, правові підстави для нарахування відсотків у розмірі 26570,09 грн, протягом строку дії Кредитного договору з урахуванням пролонгації строку кредитування на підставі п. 2.3.1.2 Кредитного договору, та комісії у розмірі 2000 грн на підставі п.1.5.1 Кредитного договору, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у цій частині. Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року. Крім того, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, з урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, які діяли на момент звернення позивача із даним позовом, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Всі інші твердження представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107; акт №1098 наданих послуг від 06.07.2025; детальний опис наданих послуг до акту №1098 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, відповідно до яких сума наданих послуг складає 8000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved