Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Сторожинецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вона вела сімейне життя без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, перебували у відносинах з грудня 2022 року по грудень 2023 року. [INFO] позивач народила сина - [PERSON] . Однак враховуючи, що з батьком дитини позивач на той час була не разом, вирішила записати сина, як [PERSON] . У свідоцтві про народження батьком записано [PERSON] , на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері. Відповідач є біологічним батьком дитини - сина [PERSON] . На даний час сторони не проживають разом, оскільки відповідач несе службу в лавах ЗСУ та не може прибути до органу РАЦС, однак спілкуються в телефонному режимі. Відповідач повідомив позивачу, що визнає сина [PERSON] та бажає встановити батьківство, однак не має такої змоги на даний час. Позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] батьком сина [PERSON] [INFO] , який записаний як [PERSON] та враховуючи, що позивач ніде не працює, здійснює догляд за дитиною, просить стягнути аліменти на її користь на утримання сина в розмірі заробітку доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2025 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву, у якій просить здійснювати розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений. Відповідач в телефонному режимі повідомив суд, що наразі несе службу в лавах ЗСУ, перебуває на Донецькому напрямку та фізично не може з`явитися до суду, визнає, що [PERSON] народила його сина і просить визнати його батьком. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Секретар судового засідання зафіксувала телефонограмою повідомлення відповідача. Дослідженими доказами судом встановлено, що [INFO] позивач [PERSON] [INFO] , народила сина - [PERSON] - [INFO] , на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, батько записаний зі слів матері - [PERSON] . Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В позасудовому порядку встановити та підтвердити факт батьківства у позивача та відповідача не має можливості, оскільки відповідач несе службу в лавах ЗСУ та не може прибути до органу РАЦС, тому дана справа розглядається в судовому порядку. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У відповідності до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач перебуває на військовій службі (відомості з телефонограми) та обоє батьків визнають, що дитина - син [PERSON] походить від них, судом приймається позов про визнання батьківства, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Крім того, суд бере до уваги пояснення свідків - сусідів [PERSON] та [PERSON] жителів [ADDRESS] , які підтвердили спільне проживання позивача з відповідачем, спільне ведення господарства та народження дитини. [PERSON] розповідала, що дитина народилася від [PERSON] . Визнання позову відповідачем, згідно вимог ч.3 і ч.4 ст.200 та ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову. При цьому суд знаходить, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п.2.8 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача, суд вважає, що позивачем не надано законних та підтверджуючих підстав для задоволення цієї вимоги, тому вимога про стягнення аліментів підлягає залишенню без розгляду. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial