Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулось Акціонерне товариство «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви № б/н від 06.11.2014 року, та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що діяли на дату підписання договору та розміщені на сайті банку. На підставі Анкети заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлений кредитний ліміт, який неодноразово збільшувався, і на момент подання позову до суду становить 100 000 грн. З метою доступу до рахунку та використання кредитного ліміту, починаючи з 06.11.2014 року, Відповідач неодноразово отримувала кредитні картки із встановленням нової дати їх дії та користувалась кредитними коштам на власний розсуд, здійснювала, в тому числі і погашення кредитної заборгованості. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0 % річних. 27.12.2023 року Відповідач підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у системі самообслуговування «Приват24» за допомогою ОТР пароля, на підставі якої погоджено інші суттєві умови користування кредитним рахунком, а саме нарахування відсотків у розмірі 42.0 % річних від вже наявної заборгованості, що склало 20 014,4 гривень. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року і встановив її на рівні 0 % річних, а в подальшому із 01.04.2022 року відсоткова ставка поступово повернута до раніше погодженого розміру - 42 % річних. 25.08.2024 року Відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту, в якому також містяться умови кредитування, як то процент за користування кредитними коштами у розмірі 42 % річних. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Станом на 15.07.2025 року заборгованість Відповідача за договором становить 109\~278,21 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 89\~263,81 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 20\~014,40 грн. В зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань зі повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, Позивач просить стягнути суму заборгованості з Позичальника в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 12.09.2025 року позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. В судові засідання, призначені на 06.10.2025, 03.11.2025, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило. Ухвалою від 03.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини, що виникли між сторонами. 06.11.2014 року [PERSON] підписала із Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» Анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанк, відповідно до якої відкрито картковий рахунок та встановлений кредитний ліміт по платіжній картці у розмірі 4 000 гривень, що підтверджується Анкетою - заявою. На виконання умов договору Банк видав Позичальнику платіжну картку «Універсальна» з терміном дії 06/18, яка неодноразово перевидавалась з новим строком дії, остання до 06/28, що підтверджується Довідкою № 0000004585316033 від 18.07.2025 року. 06.11.2014 року встановлений кредитний ліміт у сумі 4 000 гривень, 12.01.2016 року збільшено кредитний ліміт до 9 000 гривень, 11.02.2016 до 12 400 гривень, 13.10.2017 - до 17 000 гривень, 24.05.2018 року до 18 000 гривень, 04.10.2019 року до 39 000 гривень, 18.02.2020 року до 45 000 гривень, 10.12.2021 року до 75 000 гривень, 20.12.2022 року до 100 000 гривень, 19.11.2024 року кредитний ліміт зменшено до 98 445,91 гривень, 06.03.2025 року кредитний ліміт встановлений у сумі 0 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № 0000004585325585 від 18.07.2025 року. 27.12.2023 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у системі самообслуговування «Приват24» за допомогою ОТР пароля, відповідно до якої [PERSON] відкрито поточний рахунок для власних потреб. Тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, картка «Універсальна» розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000 гривень, строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка: 42 % річних. Згідно з наданою суду випискою за договором № б/н за період з 16.11.2014 по 18.07.2025, відповідачка користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення кредиту, але не в повному обсязі. Позивач здійснював списання відсотків за користування кредитним лімітом з 01.05.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06-11-2014 року за кредитним договором погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 2 013 237 гривень, погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 14 217,5 грн., погашено заборгованості за нарахованими відсотками 887,61 грн., погашено заборгованості за простроченими відсотками 3 682,03 грн. Станом на 15.07.2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приват Банк» становить 109 278,21 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 89 263,81 грн, заборгованість за простроченими відсотками 20 014,4 грн. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Приписами ст. 1056 - 1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, із матеріалів справи вбачається, що 06.11.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «КБ «Приватбанк», за умовами якого відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт. З досліджених судом доказів, а саме Анкети заяви від 06.11.2014 року, виписки за договором № б/н за період з 16.11.2014 по 18.07.2025 вбачається, що кредитний договір укладений між сторонами у письмовій формі шляхом його підписання сторонами відповідачка користувалась кредитними коштами, а тому в неї виник обов`язок з повернення наданих у кредит коштів. Одночасно з тим, в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що уклало з [PERSON] договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Під час підписання анкети-заяви [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що така заява разом із Умовами та Правилами і Тарифами банку, які викладені на офіційному сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, а також те, що вона зобов`язується виконувати його умови, в тому числі в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 42 % річних. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як випливає із матеріалів справи, а саме Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06.11.2014 року, [PERSON] підписала договір на відкриття карткового рахунку та видачу їй кредитної карти, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, відомості щодо порядку нарахування та розмір відсотків за користування кредитними коштами відсутні. 27.12.2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в електронній формі, відповідно до п. 9.3 якої реальна процентна ставка за кредитом становить 42 % річних. Згідно з наданою суду випискою за договором № б/н за період з 16.11.2014 по 18.07.2025, позивач здійснював списання відсотків за користування кредитним лімітом за період з 01.05.2022 по 27.12.2023 у сумі 47 303,53 гривень, з 27.12.2023 по 18.07.2025 59 871,26 гривень. Банк, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення заборгованості за період з 06.11.2014, у тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані банком на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 06.11.2014 року. Сам наданий Витяг підпису відповідача не містить. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У зв`язку з неодноразовою зміною Умов та Правил, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» (www.privatbank.ua), кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що Витяг з Умов та Правил, які містяться у матеріалах цієї справи, і не містять підпису Відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.11.2014 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 06.11.2014 року по 27.12.2023 року. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Одночасно з тим, підписання сторонами Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27.12.2023 року, у якій зазначені умови щодо нарахування та сплати процентів за користування грошовими коштами у розмірі 42 % річних, свідчить про досягнення згоди між сторонами щодо таких умов договору. Відтак, нарахування та стягнення позивачем відсотків за користування кредитом у період з 06.11.2014 року по 27.12.2023 року у сумі 47 303,53 гривень є незаконним і необґрунтованим, а тому підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за простроченими відсотками та тілом кредиту. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у сумі 61 974,68 гривень (109 278,21 грн 47 303,53 грн). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1 373,74 гривень (2 422,40 грн х 56,71 % (61\~974,68 грн х 100 % / 109\~278,21 грн = 56,71 %).

Outcome: partial