Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позиція позивача, відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначив, що 30 березня 2020 року о 14 годині 27 хвилин, в світлий час доби, за сухої ясної погоди, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги «Полтава Олександрія» в Козельщинському районі Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони м. Полтава в напрямку м. Кременчука, в межах своєї смуги руху рухався легковий автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перевозив в якості пасажира на передньому сидінні [PERSON] . В цей же час, в зустрічному напрямку, по проїзній частині вказаної автодороги, в межах своєї смуги руху рухався вантажний автомобіль марки «DAF» моделі «XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , до якого був приєднаний напівпричіп марки «Shmitz» моделі «SCS 24L» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . На стадії зближення водій автомобіля марки «DAF» моделі «XF 105.410», в`їжджаючи в населений пункт с. Солониця Козельщинського району, порушив вимоги п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, де відповідно зазначено, що: 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», і на 81 км автодороги, допустив виїзд правими колесами автомобіля та напівпричепа на праве узбіччя, не впорався з керуванням, різко змінив напрямок свого руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де в межах узбіччя сталося зіткнення з автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo». В результаті дорожньо-транспортної пригоди: - водій автомобіля марки «Renault» моделі «Kangoo» [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 274 від 07.05.2020 р. отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого. Внаслідок ДТП загинула і пасажир легкового автомобіля [PERSON] . Причиною смерті гр. [PERSON] явилися множинні травми грудної клітини поєднані з травмами органів черевної порожнини і таза, які ускладнилися гострою зовнішньою і внутрішньою крововтратою. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої від трупа гр. [PERSON] , етиловий та інші спирти не виявлені. - пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Kangoo» [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 275 від 12.05.2020 р. отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої. Причиною смерті гр. [PERSON] явилися множинні травми органів грудної клітини, поєднані з травмами органів черевної порожнини і таза, які ускладнилися гострою зовнішньою і внутрішньою крововтратою. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої від трупа гр. [PERSON] , етиловий та інші спирти не виявлені. Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 270 від 27.04.2020 р. в умовах даної події водій автомобіля марки «DAF» моделі «XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки «Shmitz» моделі «SCS 24L», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , шляхом виконання вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху України». В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «DAF» моделі «XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки «Shmitz» моделі «SCS 24L», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. По даному факту 30 березня 2020 року було відкрито кримінальне провадження № 12020170000000128 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і [PERSON] було повідомлено про підозру у вчинені вищевказаного злочину за вказаною нормою кримінального закону. Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2020 року, що набрав чинності 04 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим та засуджено: - за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В подальшому справа переглядалася в апеляційному та касаційному провадженнях. Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2021 року вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2020 року змінено в частині вирішення цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] , в частині щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до постанови Верховного Суду вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2020 року та Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишено без змін. Позивач, [PERSON] , є батьком померлого у дорожньо-транспортній пригоді [INFO] [PERSON] . Цивільного позову в ході кримінального провадження Позивач не заявляв, разом з тим, внаслідок злочину, вчиненого засудженим [PERSON] , [PERSON] завдано матеріальну шкоду, а саме: пошкоджено автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому на праві власності, що доводиться копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . На момент вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, [PERSON] був у трудових відносинах, оскільки працював водієм у Фізичної особи-підприємця [PERSON] , офіційно зареєстрованого в [ADDRESS] , що встановлено під час розгляду кримінальної справи №533/501/20 та не потребує додаткового підтвердження. З урахуванням того, що винними діями [PERSON] , який працював водієм у ФОП [PERSON] , Позивачу було завдано матеріальну шкоду (пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] ), така шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем і законним власником вантажівки, тобто ФОП [PERSON] . Автомобіль Позивача внаслідок ДТП став непридатним до використання та потребує капітального ремонту, що передбачає вкладення значних коштів. Знаходиться на зберіганні в Козельщинському ВП ГУ НП у Полтавській області за адресою: вул. Остроградського, 117, смт. Козельщина Полтавської області. Наразі Позивач не може точно визначити розмір спричиненої йому шкоди та, відповідно, встановити ціну даного позову. 29.11.2023 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. 18.01.2024 представником відповідача адвокатом Коханій О.В. подано відзив (т. 1, а.с. 53-57). У поданому відзиві представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. 24.01.2024 року ухвалою Хорольського районого суду Полтавської області призначено судово- автотоварознавчу експертизу, провадження зупинено. 02.06.2025 ухвалою Хорольського районого суду Полтавської області провадження по справі відновлено. 16.10.2025 року ухвалою Хорольського районого суду Полтавської області підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження за позовом [PERSON] до фізичної особи -підприємця [PERSON] , за участю третьої особи на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином- закрито та справу призначино до судового розгляду . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Чубенко Ж.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Коханій О.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа не з"явився про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Врахувавши позицію позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача та його представника викладену у відзиві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. 30 березня 2020 року о 14 годині 27 хвилин, в світлий час доби, за сухої ясної погоди, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги «Полтава Олександрія» в Козельщинському районі Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони м. Полтава в напрямку м. Кременчука, в межах своєї смуги руху рухався легковий автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перевозив в якості пасажира на передньому сидінні [PERSON] . В цей же час, в зустрічному напрямку, по проїзній частині вказаної автодороги, в межах своєї смуги руху рухався вантажний автомобіль марки «DAF» моделі «XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , до якого був приєднаний напівпричіп марки «Shmitz» моделі «SCS 24L» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . На стадії зближення водій автомобіля марки «DAF» моделі «XF 105.410», в`їжджаючи в населений пункт с. Солониця Козельщинського району, порушив вимоги п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, де відповідно зазначено, що: 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», і на 81 км автодороги, допустив виїзд правими колесами автомобіля та напівпричепа на праве узбіччя, не впорався з керуванням, різко змінив напрямок свого руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де в межах узбіччя сталося зіткнення з автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo». В результаті дорожньо-транспортної пригоди: - водій автомобіля марки «Renault» моделі «Kangoo» [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 274 від 07.05.2020 р. отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого. Внаслідок ДТП загинула і пасажир легкового автомобіля [PERSON] . Причиною смерті гр. [PERSON] явилися множинні травми грудної клітини поєднані з травмами органів черевної порожнини і таза, які ускладнилися гострою зовнішньою і внутрішньою крововтратою. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої від трупа гр. [PERSON] , етиловий та інші спирти не виявлені. - пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Kangoo» [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 275 від 12.05.2020 р. отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої. Причиною смерті гр. [PERSON] явилися множинні травми органів грудної клітини, поєднані з травмами органів черевної порожнини і таза, які ускладнилися гострою зовнішньою і внутрішньою крововтратою. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої від трупа гр. [PERSON] , етиловий та інші спирти не виявлені. Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 270 від 27.04.2020 р. в умовах даної події водій автомобіля марки «DAF» моделі «XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки «Shmitz» моделі «SCS 24L», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , шляхом виконання вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху України». В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «DAF» моделі «XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки «Shmitz» моделі «SCS 24L», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. По даному факту 30 березня 2020 року було відкрито кримінальне провадження № 12020170000000128 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і [PERSON] було повідомлено про підозру у вчинені вищевказаного злочину за вказаною нормою кримінального закону. Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2020 року, що набрав чинності 04 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим та засуджено: - за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В подальшому справа переглядалася в апеляційному та касаційному провадженнях. Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2021 року вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2020 року змінено в частині вирішення цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] , в частині щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до постанови Верховного Суду вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2020 року та Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишено без змін. Позивач, [PERSON] , є батьком померлого у дорожньо-транспортній пригоді [INFO] [PERSON] . Цивільного позову в ході кримінального провадження Позивач не заявляв, разом з тим, внаслідок злочину, вчиненого засудженим [PERSON] , [PERSON] завдано матеріальну шкоду, а саме: пошкоджено автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому на праві власності, що доводиться копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . На момент вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, [PERSON] був у трудових відносинах, оскільки працював водієм у Фізичної особи-підприємця [PERSON] , офіційно зареєстрованого в [ADDRESS] , що встановлено під час розгляду кримінальної справи №533/501/20 та не потребує додаткового підтвердження. З урахуванням того, що винними діями [PERSON] , який працював водієм у ФОП [PERSON] , Позивачу було завдано матеріальну шкоду (пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] ), така шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем і законним власником вантажівки, тобто ФОП [PERSON] . Згідно Висновку експерта № 956 за результатами проведення транспортно товарознавчої експертизи по цивільній справі №548/2749/23 складеного 19.05.2025 року судовим експертом Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України: 1. Ринкова вартість автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 березня 2020 року складала C = 176430,00 грн (Сто сімдесят шість тисяч чотириста тридцять грн. 00 коп) 2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , від ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 березня 2020 року, станом на дату проведення експертизи (огляду) 09.10.2024 складала Сар = 1891221,28 грн (Один мільйон вісімсот дев`яносто одна тисяча двісті двадцять одна грн. 28 коп.) . Норми права, застосовані судом. Мотивована оцінка доказів та аргументів сторін. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За загальним правилом статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу. Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19. У Постанові Верховного Суду у справі №554/858/19 від 01 липня 2020 року вказано, що особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною». В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 285/4223/17 зазначено, що у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. З викладеного слідує, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього з реабілітуючих підстав не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст.1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових обов`язків). Відповідно до матеріалів справи станом на дату ДТП, 30 березня 2020 року, [PERSON] , [INFO] працював на посаді водія у ФОП [PERSON] порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, він заподіяв у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків, а саме під час доставки вантажу. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм». Вказана позиція підтверджена Верховниим Судом у Постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 177/472/16. Відповідно до аналізу змісту глави 82 ЦК України законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Така ж позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13. Виходячи з наведених норм права та судової практики, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. За таких обставин, вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 176 430,00 грн є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат . Відповідно положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разівідмови впозові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved