Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір №12814-10/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 21.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №21092022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» \~за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 21092022 від 21.09.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 36250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №2517174. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №17052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» \~за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 19072023 від 19.07.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 40417,20 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28417,20 грн. - сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у загальній сумі 76667,20 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.06.2024 представником відповідача Сергетом В.В. було подано відзив, у якому останній зазначив, що [PERSON] не визнає позовні вимоги, оскільки кредитних договорів вона не укладала, жодних засобів електронної ідентифікації не використовувала, адреси власної електронної пошти вона не має та ніколи не мала, умови договорів та додатків до них ніколи не погоджувала. Вказав, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного, як і не надано доказів сплати на користь відповідача зазначених в позовній заяві грошових коштів на підставі позики чи кредиту. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі їх необґрунтованості. 26.06.2024 року представник відповідача Сергет В.В. звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, позовні вимоги обґрунтовує тим, що як вбачається з матеріалів справи 17 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12814-10/2021, 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2517174. ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заявляє до стягнення з [PERSON] суму коштів в розмірі 76667,20 грн. Вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню через недійсність договорі, а саме: згідно пункту 1.1 Договору про надання фінансового кредиту №12184-10/2021 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 Договору про надання фінансового кредиту №12814-10/2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 15.11.2021 року. Відповідно до п. 1.3 Договору про надання фінансового кредиту №12814-10/2021 за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу. Відповідно до додатку до Договору в розділі Інформація та контактні дані кредитодавця зазначено, що реальна річна процентна ставка становить 5404,35 % річних. Відповідно до п. 1.2 Кредитного Договору №2517174 від 28.10.2021 на умовах встановлених Договором, Товариство зобов?язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов?язки передбачені Договором. Тип кредиту- кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000, 00 грн. Пунктом 1.3 зазначеного Договору визначено строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.4 Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.4.1 Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору, якщо не виконані умови застосування заниженої процентної ставки. Пунктом 1.4.2 зазначеного Договору визначено розмір заниженої процентної ставки - 1% в день. Відповідно до п. 1.5. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою 29653,85 % річних, а за заниженою - 2 300,00 % річних. Дані договори позивач вважає недійсними, оскільки при укладенні вищевказаних кредитних договорів порушені права [PERSON] як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 15.07.2024 року перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 25.11.2024 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про захист прав споживачів. 16.12.2024 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до суду поданий відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначила, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» кредитні договори з [PERSON] не укладало, тому є неналежним відповідачем. Вказала, що кредитні договори були укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства, жодних заперечень з приводу того, що [PERSON] не погодилась з умовами та правилами надання кредиту під час укладання та підписання договорів висловлено не було, обставини укладання договорів не спростовано належними та допустимими доказами. Зазначила, що [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами кредитних договорів, під час підписання кредитних договорів був відсутній умисел щодо введення [PERSON] в оману з боку первісних кредиторів, остання підтвердила умови підписаних договорів та погодилась на їх виконання, тому відсутні будь-які порушення первісними кредиторами ЗУ «Про захист прав споживачів». Просила залишити без задоволення зустрічну позовну заяву та визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" неналежною стороною по справі. Ухвалою суду від 14.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. [PERSON] та її представник Сергет В.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про розгляд справи у його відсутність, наявність відзиву представника [PERSON] - [PERSON] , щодо заявленого первісного позову та наявність відзиву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", щодо заявленого зустрічного позову, наявність доказів про належне повідомлення сторін про час та місце проведення цього судового засідання, та відсутності обставин, що перешкоджають розгляду справи по суті, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 17 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Клієнт) було укладено кредитний договір №12814-10/2021. Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору, Товариство надає Клієнту кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 15.11.2021 року Згідно п. 1.3 договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % (процентів) на добу. 21.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №21092022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» \~за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 21092022 від 21.09.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 36250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №12814-10/2021 від 17.10.2021 року, заборгованість [PERSON] станом за період з 21.09.2022 року по 30.09.2023 року не погашена, сума простроченої заборгованості складає 36250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» (далі - Товариство) та [PERSON] було укладено договір №2517174 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2 Договору, на умовах встановлених Договором, Товариство зобов?язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов?язки передбачені Договором. Тип кредиту- кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000, 00 грн. Пунктом 1.3 зазначеного Договору визначено строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.4 Договору тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.4.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №17052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» \~за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 19072023 від 19.07.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 40417,20 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28417,20 грн. - сума заборгованості за процентами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2517174 від 28.10.2021 року, заборгованість [PERSON] станом за період з 19.07.2023 року по 30.09.2023 року не погашена, сума простроченої заборгованості складає 40417,20 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28417,20 грн. - сума заборгованості за відсотками. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, позивачем доведено факт укладення відповідачем вищевказаних договорів в електронній формі, які підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписавши вказані договори, відповідач добровільно погодилась на визначені у них умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Отже, укладені між фінансовими установами та позивачем договори факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами. Доводи представника відповідача за первісним позовом про відсутність належних і допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом. Суд звертає увагу, що вказані договори підписані електронними підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи відомості про те, що [PERSON] зверталась до правоохоронних органів із відповідною заявою відсутні, як і відомості про те, що останньою оскаржувалась правомірність укладених договорів. Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора. Оцінивши наявні докази, суд вважає доведеним той факт, що 17.10.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 12814-10/2021, на підставі якого останньою отримано грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. строком на 30 днів та що 28.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №2517174, на підставі якого останньою отримано грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів. Онак [PERSON] , уклавши вказані кредитні договори, право вимоги за якими перейшло до позивача, свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого її заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» станом на дату пред`явлення даного позову, становить за тілом кредиту 22000,00 грн. Що стосується заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за кредитним договором №12814-10/2021 в розмірі 26250,00 грн. та за кредитним договором №2517174 в розмірі 28417,20 грн. мотивуючи тим, що прострочена заборгованість за процентами складає саме таку суму. Суд не погоджується з таким розміром процентів за користування кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, та у постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Враховуючи те, що договір кредитування №12814-10/2021 було укладено на 30 днів, саме за цей період кредитор має право стягнути проценти в розмірі 3750,00 грн., (10000*1,25/100*30) що передбачено п.1.2, 1.3 договору про надання фінансового кредиту № 12814-10/2021 та договір кредитування №2517174 було укладено на 30 днів, саме за цей період кредитор має право стягнути проценти в розмірі 7164,00 грн., (12000*1,99/100*30) що передбачено п.1.3, 1.4.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2517174. У загальному розмірі 10914,00 грн. В подальшому право позивача на нарахування процентів припиняється та за наслідками прострочення виконання грошового зобов`язання він має право на стягнення трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо інший розмір не встановлено договором. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що договір кредиту сторонами було і далі пролонговано, за вказаних обставин нарахування відсотків поза межами строку обумовленого сторонами в договорі суперечить діючому законодавству. Таким чином, з відповідача за первісним позовом [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за основним кредитом 22000,00 грн. та заборгованість за процентами в сумі 10914,00 грн., а всього 32914,00 грн., а отже позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «ФК «ЄАПБ», про захист прав споживачів, суд виходить з наступного. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону); встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини третьої статті 18 Закону); установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (пункт 10 частини третьої статті 18 Закону); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункти 11, 13 частини третьої статті 18 Закону). Згідно з ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно умов кредитних договорів плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. При цьому визначено, що процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Аналіз кредитних договорів дозволяє дійти висновку, що сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами. Проценти за кредитним договором не мають компенсаційного характеру та є платою за користування чужими грошима, їх розмір визначається сторонами договору, тому положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до умов договору про встановлення розміру процентів не може застосовуватись. Тому відсутні підстави для визнання недійсними з цих підстав кредитних договорів. З розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховувались проценти, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами та відсутні відомості, що вони являються компенсацією. Відповідно пункти договорів щодо визначення розміру процентів та визначення розміру компенсації за неналежне виконання грошового зобов`язання не суперечать вимогам закону не є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», вони не спрямовані на спричинення істотного дисбалансу сторін та на заподіяння споживачу істотної шкоди при належному виконанні позичальником своїх обов`язків, тому позивачем не спростована презумпція їх правомірності як складової частини правочину. Умови договорів є чіткими і зрозумілими та дають можливість споживачу, навіть за відсутності спеціальних знань, усвідомити розмір фінансових зобов`язань за цим договором. Згідно умов договору №12814/10-2021 проценти за період кредитування складали 3750 грн, стандартну проценту ставку сторони обумовили в розмірі 1,25 %, за умовами договору №2517174 проценти за період кредитування складали 7164 грн, стандартну проценту ставку сторони обумовили в розмірі 1,99 %, таким чином умови кредитних договорів не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Твердження представника позивача у зустрічному позові, що процентна ставка суперечить п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковим внаслідок неправильного тлумачення цієї правової норми, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України і вони у даному випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань. Одночасно суд виходить з того, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що під час укладення оспорюваного договору йому не була надана повна інформація щодо кредиту, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність фінансової установи при укладенні договору, невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, які потягнули б за собою визнання договору кредиту недійсним суду не надано. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність законних та правових підстав для задоволення зустрічного позову. \~ \~ \~ \~При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом 1152,30 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 32914,00 /76667,20 х 2684,00 = 1152,30 грн. Судові витрати за зустрічним позовом стягненню не підлягають у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення.

Outcome: partial