Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (далі - ТОВ "ФК "Процент") 29.08.2025 звернулось до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 21216 від 15.10.2024 у загальному розмірі 27000,00 грн, що складається з нарахованих та несплачених процентів, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн та 10000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказано, що 15.10.2024 між ТОВ ФК Процент та [PERSON] укладено договір кредиту, на виконання умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 грн строком на 730 днів (до 15.10.2026), шляхом переказу коштів на його платіжну картку ......1319 емітовану в АТ КБ ПриватБанк, взявши на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % суми кредиту за кожен день користування кредитом (365,00 % річних). Вказаний договір був укладений в електронному вигляді, з застосуванням для підписання договору з боку відповідача одноразового ідентифікатора. Відповідач погодився з умовах кредитування, визначені договором кредиту, який за своєю суттю є договором приєднання. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, позивач нараховував відсотки за користування кредитом у розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, за період з 15.10.2024 по 11.08.2025 розмір заборгованості за відсотками за кредитом становить 27000,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованість за відсотками за кредитом, та просив стягнути з відповідача понесені ТОВ ФК Процент витрати при зверненні до суду, а саме витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 10000 грн. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та в заяві від 31.10.2025, подані до суду через систему «Електронний суд» просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 10). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв з процесуальних питань, в тому числі про відкладення розгляду справи не надійшло, відзиву не подано ( а.с. 40,45). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.10.2024 року між ТОВ "ФК Процент" та [PERSON] , за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, укладено електронний договір про надання кредиту № 21216. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 9000,00 грн, на строк 730 днів, з обов`язком сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (365,00 % річна процента ставка). Умовами договору визначено, що процента ставка є фіксованою, а проценти за кредитом мають сплачуватися з періодичністю - кожні 30 днів (а.с. 17 зворот). Вказані обставини відповідачем не спростовано. Факт отримання позичальником коштів підтверджується квитанцію про перерахування коштів АТКБ «Приват Банк» від 15.10.2024 року за № 42898-22655-24824 (документ в ЕС). Як слідує з детального розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, за період з 15.10.2024 по 11.08.2025 (в межах заявлених позовних вимог) відповідач погашення відсотків за кредитом не здійснював (а.с. 11-15). Так, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 , ч.3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм\~ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом\~ст.634 ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі\~ст. 610 ЦК України \~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості по нарахованим та не сплаченим процентам у розмірі 27000, 00 грн (а.с. 14 зворот). Відповідно до п.1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 2-6 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~\~При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 рок у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, позивачем суду надано договір про надання юридичних послуг від 03.06.2024, згідно якого ФОП Руденко надає ТОВ ФК «Процент» юридичні послуги, зокрема складання адвокатських запитів, позовних заяв, пояснень, тощо. Суду надано копію витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передавання послуг № 1 до договору від 03.06.2024, згідно якого ФОП [PERSON] підготував позовну заяву, клопотання про витребування доказів вартість послуги 9000 грн, а також склав адвокатський запит до АТ «КБ «ПриватБанк» про витребування доказів по боржнику - вартість послуги 1000 грн (документи в ЕС). Однак, надаючи оцінку обґрунтованості, співмірності, розумності та необхідності витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, суд приходить до висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування яких за рахунок відповідача просить позивач, не є реальними, є н співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. Так, суд звертає увагу на те, що позивач надає фінансові послуги за договорами приєднання, що містять подібні (а то й ідентичні) умови, відповідно і позовні вимоги до боржників є подібними, а тому робота адвоката зі складення позовної заяви про стягнення заборгованості за подібними за своїм змістом умовами договорів, не вимагає витрачання значного часу. Так, надані суду докази щодо розміру витрат на правничу допомогу не містять даних щодо того, скільки часу було витрачено адвокатом на складення позову, клопотання про витребування доказів, при цьому розмір таких витрат визначено в 9000,00 грн, що беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог є завищеним. Суд погоджується з тим, що кожний позов підлягає підготовці, для даної категорії справ необхідним є проведення розрахунків, однак розмір заявлених витрат на правничу допомогу щодо складення позову по даній справі, з урахуванням її складності, обсягу доказів та з урахуванням ціни позову, на переконання суду є надмірним. Більш того, суд вважає необґрунтованими витрати на правничу допомогу, що полягала у складенні адвокатського запиту, вартість яких склала 1000 грн, адже для представника який є адвокатом є очевидним порядок отримання інформації з банківських установ, яка становить охоронювану законом таємницю, відповідно готуючи та подаючи адвокатський запит, представник усвідомлював що він не може бути задоволеним, оскільки запитувана інформація є таємною. Відповідно необхідність підготовки та надсилання представником позивача адвокатського запиту була необґрунтована. Справа призначалася до розгляду у спрощеному провадженні, але представник позивача право на участь у судовому засіданні не реалізував. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що з урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг),\~\~ ціни позову, співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу буде 5000 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 36).

Outcome: partial