Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Адвокат Сілік В.І. в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 листопада 2016 року виконавчим комітетом Велимченської сільської ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 11. У сторін є неповнолітня дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Вказав, що подальше спільне життя сторін є неможливим через втрату взаєморозуміння, розбіжність характерів та життєвих поглядів, у зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними припинені. Сім`я фактично розпалась, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Просить шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] , розірвати. Ухвалою від 15.9.255 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 13 жовтня 2025 року. Ухвалою від 13.10.2025 у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачу судової повістки судове засідання відкладено на 31 жовтня 2025 року, яке через перебування головуючого в нарадчій кімнаті в іншому провадженні відкладено на 14 листопада 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи повідомленим за правилами п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не інформував, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Велимченської сільської ради Ратнівського району Волинської області 21 листопада 2016 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . У сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Велимченської сільської ради Ратнівського району Волинської області 13 березня 2018 року. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе через різні погляди на життя, розбіжність характерів, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду такі документи: -договір про надання правової допомоги № 222 від 09.09.2025, укладений між адвокатом Сіліком В.І. та [PERSON] , -розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги від 11.09.25, згідно з яким вартість попередньої консультації 09.09.25 становить 200 грн, вартість двох годин складання позовної заяви 2800 грн, загалом 3000 грн, -акт передачі-приймання юридичних послуг від 11.09.25, -квитанцію до прибуткового касового ордера № 222/1 від 11.09.25, відповідно до яого [PERSON] сплатила адвокату Сіліку В.І. 3000 грн за надану правову допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При розгляді справи відповідач не подав відповідного клопотання про зменшення та необґрунтованість визначеного позивачем розміру судових витрат, а також не висловив своїх заперечень чи обґрунтувань в інших заявах по суті справи. Така пасивна поведінка відповідача свідчить про його погодження з розміром витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання. Ураховуючи нескладність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 3000 грн понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу. Також суд установив, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. за подання позовної заяви. Відтак з [PERSON] на користь позивачки потрібно стягнути вказану суму судового збору. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 4211 грн 20 коп. судових витрат.

Outcome: approved