Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-9758352 від 09.05.2024 у розмірі 11086 грн. та судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 09.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Макс кредит» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9758352 у формі електронного документу з використанням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора 09017. Відповідач погодився з умовами, запропонованими в паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, первісний кредитор сформував та надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору. На виконання умов кредитного 09.05.2024 превісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію "Платежі онлайн" на платіжну картку [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11086 грн., яка складається з наступного: 5500 грн - зборгованість по кредиту, 5586 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Макс кредит» та позивач уклали договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9758352 від 09.05.2024. Також, просить стягнути судові витрати на правнису допомогу в розмірі 7 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просять розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «Фінансова компаня «ЕЙС». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду, будь-яких заяви чи клопотань до суду не надходило, а тому суд провів засідання без участі останньої. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.05.2024 року між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9758352, в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора 09017. За умовами кредитного договору банком надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 5000,00 грн., строк дії кредитної лінії 360 клендарних днів. Відповідно до п.1.5.1 договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1.47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного впнукті 1.3. цього договору. Згідно з п. 2.8 договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 09 травня 2024 сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5 000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу [NUMBER] . Згідно з довідкою ТОВ «Макс кредит» клієнт [PERSON] з якою укладено договір № 00-9758352 від 09.05.2024 ідентифкаований ТОВ "Макс кредит". Акцепт договору позичальником одноразовий ідентифікатор 00017 від 09.05.2024 номер телефону [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" від 18.12.2024 № 1106/12 слідує, що за номером транзакції 41525-03197-85824 09 травня 2024 перераховані кшти в сумі 5 000 грн на картку клієнта [NUMBER] . Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 00-9758352 станом на 15.05.2025 становить 11 086 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку та розрахунокм заборгованості складені ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». 25.11.2025 ТОВ "Макс кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) уклали договір факторингу № 25112024-МК/Ейс та відповідно до витягу з додатку №1 до догвоору факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта, зокрема щодо [PERSON] . Також на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ "Уніврсал банк" надав інформацію про те, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 09.05.2024 було зараховано кошти в сумі 5 000 грн. Частиною першою та другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з частиною першою статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказане та те, що відповідач відзиву чи будь-яких інших заяву до суду не направив, будь-яких доказів, які б спростовували наявність отримання кредиту чи сплату кредитних коштів за кредитним договором № 00-9758352, а надані представником позивача докази та документи до справи підтверджують факт надання кредитних коштів відповідачу [PERSON] та наявність заборгованості у зв`язку з несплатою вказаних коштів, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 00-9758352 у розмірі 11086 грн., яка складається з заборгованості тіла кредиту в розмірі 5500 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 5586 грн. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає таке. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, додаткову угоду №28 до договору від 07.04.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а також акт прийому-передачі наданих послуг з переліком наданих послуг у розмірі 7 000 грн. Суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. є обґрунтованим та доведеними належними доказами, враховуючи також критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності. Згідно з ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст. 512,526, 1049,1054 ЦК України та

Outcome: approved