Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

До суду надійшов позов ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивуючи вимоги, представник позивача вказав, що 26.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №2197376, за яким він отримав 6000 грн 00 коп, кредитних коштів строком на 7 днів, сплативши відсотки за користування коштами у розмірі стандартної процентної ставки 1.90% за день, знижена процентна ставка 1.33 %, та зобов`язався повернути у строк позичку за стандартною ставкою орієнтованою загальною вартістю в сумі 6798 грн 00 коп, за зниженою ставкою 6558 грн 60 коп. 07.12.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал», уклали Договір факторингу №ККАУ- 07122020. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2197376 від 26.03.2020. Посилаючись на викладене представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором позики в сумі 14990 грн 03 коп, що складається з заборгованості за основною сумою боргу- 5659 грн 60 коп, та заборгованості за відсотками- 9330 грн 43 коп. Ухвалою від 29.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки подачі заяв по суті. 04.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що строк звернення з позовом до суду сплинув 07.12.2023, тобто до моменту подання позову у 2025 року, завищена сума відсотків, просив у задоволенні позову відмовити. Правом на подання до суду відповіді на відзив позивач не скористався. В судове засідання представник позивача не прийшов, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб за наявними в ній доказами. Оскільки учасники справи на судове засідання не прийшли, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 26.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №2197376, за яким він отримав 6000 грн 00 коп, кредитних коштів строком на 7 днів, сплативши відсотки за користування коштами у розмірі стандартної процентної ставки 1.90% за день, та зобов`язався повернути у строк позичку за стандартною ставкою орієнтованою загальною вартістю в сумі 6798 грн 00 коп. Договір №2197376 від 26.03.2020 був підписаний електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора М725503 за номер телефону [NUMBER] . Довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 18.07.2025 за №5726-ВП підтверджено факт перерахування коштів 26.03.2020 на суму 6000 грн 00 коп на карту № [NUMBER] , код авторизації 396102, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-6368290. Докази, які б спростували факт укладення договору та отримання грошових коштів за вказаним договором позики в сумі 6000 грн 00 коп. відповідачем не надані. Крім того, у відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову через закінчення строків звернення до суду з таким позовом, отже факт отримання грошових коштів за кредитним договором підтвердив. 07.12.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», уклали Договір факторингу №ККАУ- 07122020. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2197376 від 26.03.2020. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із положеннями статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою ст.1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Факти укладення електронного договору та отримання за ним кредитних коштів належним чином підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем, однак він не погодився із розміром процентів. Договором про надання споживчого кредиту від 26.03.2020 №2197376, визначені розмір позики - 6000 грн 00 коп, строк договору - 7 днів, розмір відсотків за користування коштами - 1.90% за день, знижена процентна ставка 1.33 %, орієнтована загальна вартість позики - 6798 грн 00 коп, за зниженою ставкою 6558 грн 60 коп. Відповідно до п.п.1.5.1 Знижена процентна ставка 1,33 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Згідно із п.1.5.2 Стандартна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в п.п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90- та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосування відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України. Докази продовження строку дії договору позивачем не надані. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Отже, ТОВ «Авентус Україна» мало право нараховувати проценти за користування коштами на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України тільки до 01.04.2020. Після 01.04.2020 проценти повинні нараховуватись на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто заборгованість відповідача за договором позики складає 6035 грн 96 коп. Не заслуговують також на увагу й твердження відповідача про те, що відповідно до вимог ст.257 ЦК України, 07.12.2023 сплинув строк позовної давності по Кредитному договору № 569240250 від 09.04.2021 р., оскільки Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, який набрав чинність 17 березня 2022року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Представник позивача просить стягнути понесені витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп. Однак, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимоги в сумі 3221 грн 32 коп. При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги належать задоволенню частково в сумі 6035 грн 96 коп , відтак позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 975 грн 42 коп.

Outcome: partial