Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

22 травня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов позов, яким представник ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В. просить : стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2100072 від 04 липня 2021 року у розмірі 9820,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Так, 04 липня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», право-наступником якого являється ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» і [PERSON] укладено кредитний договір №2100072 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3 000,00 грн., дата надання кредиту 04 липня 2021 року; строк кредиту 30 дні, валюта кредиту UAH, стандартна процента ставка 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13 січня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9 820,00 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6 820,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. У зв`язку з цим та через неналежне виконанням відповідачем кредитних зобов`язань в позасудовому порядку, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» змушений звернутися до суду із вказаним позовом з метою захисту власних майнових прав. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 30 вересня 2025 року від представника відповідача адвоката Чередніченко Н.В. до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких представник вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Так, матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачу одноразових ідентифікаторів для підписання договору. Разом з цим відповідач не отримував листів електронною поштою та смс-повідомлень, особистий кабінет не реєстрував, договорів не укладав. Про вказане товариство вперше дізнався після отримання вказаної позовної заяви. Наявна в матеріалах справи довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04 березня 2024 року не є належним доказом перерахування коштів відповідача. Також, матеріали справи не містять банківської виписки по рахунку відповідача, як і не містять доказів видачі в будь-який спосіб кредитних коштів чи факт використання відповідачем кредитних коштів та доказів зарахування коштів на рахунок, що належить відповідачу. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбутися виключно за плату. В той же час в матеріалах справи відсутні докази здійснення повної оплати фактором клієнту права вимоги, що переходить за договором факторингу, оскільки наявні в матеріалах справи платіжні інструкції не бухгалтерськими документами, які підтверджують факт здійснення банківського платежу, та не місять печатки банку. Також, в матеріалах справи наявний лише витяг з Реєстру, який не містить інформації про всіх боржників, тобто є лише фрагментом документу. 03 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи, згідно якої представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. 06 жовтня 2025 року від представника відповідача адвоката Чередніченко Н.В. до суду надійшли письмові пояснення. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника відповідача Чередніченко Н.В. надійшла заява про розгляд справи у її та відповідача відсутність з урахуванням письмових пояснень наданих стороною відповідача. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 04 липня 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали кредитний договір №2100072 в електронній формі. За мовами укладеного Кредитного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит у розмірі 3 000,00 грн. строком на 30 днів, стандартною процентною ставкою 1,90% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 0,90 % в день (пп. 1.2., 1.3., 1.4.1., 1.4.2. п. 1.4. договору). Кредитний договір відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході та/ або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п.п. 1.2. Кредитного договору, Товариство надає Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язує-ться повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №20284-0403 від 04 березня 2024 року, копія якого наявна в матеріалах справи. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №2100072 від 04 липня 2021 року не виконував та утворилась заборгованість. 24 грудня 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно із п. 1.1. Договору факторингу, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Права грошової Вимоги (Права вимоги) до Боржників за Кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 9 820,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 6 820,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно положень ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електрон-ному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Надаючи правову оцінку кредитному договору суд дійшов висновку про його укладення в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором Х939, що прирівнюється до власноруч-ного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договорів на погоджених умовах. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичаль-ник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абз. 1 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлю-них договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно ст.. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За обставинами цієї справи відповідач прострочив виконання кредитного зобов`язання. Відповідно до умов Договору, укладеного між сторонами, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 3 000,00 грн.; строк кредитування - 30 днів; строк дії договору - 30 днів; % ставка - фіксована 1,90 % в день. Отже, відповідно умов договору, період нарахування процентів за користування кредитом 30 днів. Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитом, обумовлений сторонами при укладенні 04 липня 2021 року кредитного договору №2100072 становить 1710 грн. (3000 грн. х 1,9 % х 30 днів). Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2100072 у розмірі 4710,00 грн. В свою чергу, доводи відповідача не впливають на висновки суду та не спростовують їх. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З платіжної інструкції №37310 від 04 квітня 2025 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 47,96 % (4710/ (9820/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1161 грн. 78 коп. ((2422,40 / 100) х 47,96 %). Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн. Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Пархомчук С.В. на підставі Договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року. Зі змісту копії акту про отримання правової допомоги від 01 жовтня 2025 року та копії платіжної інструкції № 39628 від 01 жовтня 2025 року, вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесло ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» становить 10500 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 47,96 %, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5035 грн. 80 коп. ((10500 / 100) х 47,96 %). Враховуючи наведене та

Outcome: partial