Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Зміст позовних вимог: ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 12.10.2022 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач) підписано кредитний договір (оферту) №300027028, відповідно до умов якого для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Кредитним договором та надано кредит в сумі 24116,97 грн. на строк 1097 днів з 12.10.2022 по 12.10.2025, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі своєї сторони не виконав умов Кредитного договору. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року, що укладений між АТ «БАНК\~ФОРВАРД» та Відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року передано Позивачу від первинного кредитора АТ «БАНК ФОРВАРД» згідно Договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25.07.2024 р. Станом на 25.07.2024 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №300027028 від 12.10.2022 року становить 21151,32 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 21151,32 грн.. Просили стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором, а також понесені судові витрати. 08.09.2025\~року від\~представника відповідача\~поступив ВІДЗИВ\~на позовну\~заяву в\~якому, відповідач позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» не визнає. Зазначає, що відповідно до Анкети-заяви від 12.10.22 р., паспорту кредиту та Графіку платежів за продуктом реструктиризації [PERSON] надали кредит з метою реструктуризації у АТ "БАНК ФОРВАРД" проблемного первісного кредитного договору № 117939127 від 14.07.2016 року у формі кредитної картки з лімітом 9000 грн, який [PERSON] визнає. Оскільки тяжко хворіючи вимушено використала їх у 2020 року для заміни собі у тазі кульшового суглобу. Однак, [PERSON] заперечує отримання 12.10.22 р. у АТ "БАНК ФОРВАРД" кредиту розміром 24116,97 грн, так як ці кошти вона не отримувала, і вони пішли за Анкетою-заявою, Паспортом кредиту та Графіком платежів на реструктуризацію і погашення первісного проблемного кредиту від 14.07.2016 року. В позовній заяві, позивач посилається на п.1.1, п.1.2, п.3.1 п.3.2 розділу 3 Кредитного договору про оформлення реструктуризації первісного кредиту від 14.07.2016р. та проведення перерахунку у безготівковому порядку з Рахунку на Рахунок і погашення заборгованості по первісному кредиту від 14.07.2016р, чим визнає факт проведення реструктуризації, шляхом укладення нового договору від 12.10.22р. За діючим законодавством, реструктуризація споживчого кредиту надає клієнтам можливість змінити умови кредиту, в тому числі проценти, суму виплати та термін погашення, що допомагає клієнтам впоратися з фінансовими труднощами та покращити свою платоспроможність. "АТ "БАНК ФОРВАРД" застосував незаконний та обманний спосіб реструктуризації попереднього кредиту у вигляді видачі нового, збільшеного майже у 3 рази, чим первісний кредит від 14.07.16року, створивши ще більшу фінансову кабалу для відповідача, що є незаконним та суперечить меті та поняттю реструктуризації, суперечить ЗУ «Про споживче кредитування» та є незаконним. Також позивачем не надано доказів по справі про отримання [PERSON] кредиту в розмірі 24 116,97 грн. По справі надано три виписки з банківського рахунку, але жодна з цих виписок не містить відомостей про отримання [PERSON] зазначеної суми кредиту чи кредитної картки на цю суму. Наданий розрахунок заборгованості та дані виписки з банківського рахунку вважає недопустими доказами, оскільки: 2.1.Розрахунок заборгованості станом на 09.06.25р. по кредитному договорі № 300027028 від 12.10.22р. зробив не кредитор - АТ"БАНК-ФОРВАРД", а ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" та який підписано його директором без належних повноважень та з перевищенням компетенції. Зроблено на половині аркуша, без визначення руху коштів, дебіторської заборгованості , де міститься тільки один запис - заборгованість за тілом кредиту 21 151,32 грн. та зроблено в період коли банк фактично не працював та перебуває на стадії ліквідації. Виписка ПАТ "БАНКФОРВАРД" по особовому рахунку з 11.06.23р. по 24.07.24р. містить стан рахунку на 23.06.23р. та тільки з визначенням дебіторської заборгованості розміром 21151,32 грн. та витягу з реєстру дебіторів на цю суму, зроблену на 1-му аркуші та завірену адвокатом Усенко М.І., а не банком. Виписка АТ "БАНКФОРВАРД" по особовому рахунку за період з 22.05.12р. по 10.06.23р.не відповідає змісту, так як 22.05.12р. [PERSON] не мала кредитних відносин з цим банком і жодний договір з ним не укладала, у зв`язку з чим початок відліку періоду банківської виписки (число, місяць, рік) не відповідає часу укладення кредитного договору від 12.10.22р. Крім цього, дана виписка вибіркова, без визначення щомісячного руху коштів, щомісячних нарахувань і сплати коштів та містить часткове нарахування і сплату відсотків, амортизації дисконту/премії та інші нарахування по кредиту, які не стосуються предмету позову щодо стягнення тіла кредиту по кредитному договору укладеного 12.10.22р. Різниця між моментом відліку банківської виписки та моментом виникнення кредитних відносин становить поверх 10 років, що являється недопустимим та явно незаконним. [PERSON] щомісячно погашала кредити через банкомати та додаток "Приватбанк" на користь АТ "Банк Форвард" по визначеному в анкеті-заяві від 12.10.22р. рахунку [NUMBER] № договору 300027028, поки весною 2023р. їй не повернувся місячний платіж та стало відомо про банкрутство АТ "БАНК ФОВАРД", що підтверджуємо довідкою з ЄДРПОУ. У зв`язку з чим, [PERSON] повністю або майже повністю сплатила кредити від 14.07.2016р. та від 12.10.22р., але документально підтвердити не може через вигорання квитанцій, відсутності кредитної картки по договору від 12.10.22р. та в отриманні виписки з рахунку у неї є труднощі через ліквідацію АТ "БАНК ФОРВАРД". Також [PERSON] заперечує правничу допомогу розміром 7000 грн., так як її розмір та обґрунтування не відповідають складності справи, належно не доведені та не враховано матеріальний стан відповідача. Позовна заява є типовою, по суті абстрактна без належних розрахунків і містить посилання на банківські виписки, які зроблені до укладення 02.06.25р. договору про надання правничої допомоги, тому послуги та посилання на узгодження позицій, консультації клієнта, складанні та окремої подачі позову є надуманими та завищеними. Просив врахувати, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ї групи (пенсійне посвідчення та довідка МСЕК у справі), отримує мізерну пенсію. Також має проблеми з здоров`ям, їй тяжко ходити, тому вимушено спілкуюсь з людьми через мобільний телефон та Інтернет. Також просив визнати надані позивачем докази недопустимими та відмовити ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] 21 151,32 грн заборгованості по кредитному договору від 12.10.22р. 17.09.2025 року від представника позивача поступили ПИСЬМОВІ ПОЯСНЕННЯ, в яких позивач вважає аргументи у відзиві на позовну заяву Відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання за кредитним договором. Відповідач заперечує свою заборгованість, посилаючись на «незаконний та обманний» спосіб реструктуризації попереднього кредиту, що призвів до збільшення суми боргу. Ці доводи є помилковими з наступних причин. 12.10.2022 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви №300027028 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 24116,97 грн на строк 1097 днів з 12.10.2022 по 12.10.2025 року, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п. 1.1 та 1.2 розділу 3 кредитного договору Позичальник просить Банк відкрити рахунок, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Угодою та надати йому кредит шляхом зарахування суми Кредиту на Рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з Рахунку згідно з дорученням Клієнта, викладеним у п. 3 даної Заяви. Згідно з п. 3.1 та 3.2 розділу 3 кредитного договору в дату оформлення реструктуризації Позичальник просить перерахувати в безготівковому порядку з Рахунку на Рахунки споживчих кредитів суму Кредиту та в день надходження на Рахунки споживчих кредитів суми грошових коштів в безготівковому порядку списати з [PERSON] споживчих кредитів наявну в нього заборгованість по Первісним кредитним договорам на дату такого списання і направити її на погашення такої заборгованості. Доводи відповідача про визначені законодавством види реструктуризації є довільним трактуванням і не відповідають чинному законодавству. Відповідач не наводить жодної норми чинного законодавства, яка б встановлювала вичерпний перелік видів реструктуризації. Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про споживче кредитування» не містять наведений відповідачем перелік. Відповідач у відзиві визнає факт укладання кредитного договору та проведення реструктуризації та погоджується з умовами, викладеними в договорі. У самому договорі (п. 3.1 та 3.2) чітко зазначено, що новий кредит надається для погашення заборгованості по Первісним кредитним договорам. Цей пункт свідчить про те, що видача нової суми не була прихованою, а була відкритою і зафіксованою в документах, з якими позивач мав можливість ознайомитися. Доводи відповідача, що вона заперечує отримання кредитних коштів в розмірі 24116,97 грн є нелогічним та суперечливим, оскільки відповідач одночасно стверджує 2 взаємовиключні речі: що вона начебто не отримувала кредит в розмірі 24116,97 грн та що ці кошти пішли на реструктуризацію і погашення її попереднього кредиту. Ці твердження є нелогічними, оскільки саме перерахування коштів на погашення існуючої заборгованості і є формою отримання кредиту. Твердження про «обман» є голослівними та не підкріплені жодними доказами. Відповідачем не було доведено, що вона діяла під впливом навмисного введення її в оману. Відповідачу були надані всі необхідні документи з чітким описом умов нового договору, включно з розміром наданого кредиту 24116,97 грн. Отже, відповідач добровільно підписала договір, у якому чітко зафіксовано його умови. Заявляючи, що вона не отримувала коштів, але при цьому підтверджуючи їх безготівкове спрямування на погашення попереднього боргу, Відповідач сама підтверджує законність та обґрунтованість дій банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] грошові кошти. [PERSON] у свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалась погашати кредит на умовах та в порядку, визначених договором . [PERSON] свідомо звернулась до АТ «БАНК ФОРВАРД» з метою отримання кредитних коштів та згідно умов договору підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняла на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом. Також, відповідач безпідставно стверджує про недоведеність обставин перерахування коштів та нібито неналежність наданих Позивачем виписок по особовому рахунку. Ці твердження є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. Аналізуючи виписку по особовим рахункам угоди №3000270218 від 12.10.2022 р. можемо чітко прослідкувати, що 12.01.2023 року зафіксована видача кредиту [PERSON] згідно договору №3000270218 від 12.10.2022 р в розмірі 24116,97 грн. Розрахунок заборгованості містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договорі, адже містить відомості про Позичальника та номер і дату кредитного договору. Відповідач у своєму відзиві заперечує достовірність наданої позивачем виписки з рахунку, стверджуючи, що вона не підписана представником банку, а лише адвокатом. Цей довід є безпідставним і свідчить про хибне розуміння Відповідачем процесуальних вимог до доказів. За своїм змістом, надана виписка з рахунку є офіційним документом, що відображає рух коштів та стан заборгованості за кредитним договором. Вона містить усі необхідні реквізити, зокрема суму поточного боргу, засвідчена підписом уповноваженого представника АТ «Банк Форвард» і скріплена печаткою банку. Це є достатнім підтвердженням її автентичності. Зауважуємо, що копії наданих документів були належним чином посвідчені. Відповідно до Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020», затвердженого наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 року №144, відмітка має містити такі реквізити: слова «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистий підпис, власне ім`я та прізвище, дату засвідчення. Надані до суду копії документів містили усі ці необхідні реквізити. Крім того, відповідач певний період часу здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості. Згідно з практикою Верховного Суду часткова сплата боржником заборгованості свідчить про визнання боргу і його складових. Позивачем було надано належні докази на підтвердження заборгованості Відповідача, долучений до позовної заяви Розрахунок заборгованості може вважатися належним доказом, що підтверджує суму боргу у взаємозв`язку з долученою до матеріалів справи Випискою по особовим рахункам угоди №3000270218. Відповідач стверджує, що вона «повністю або майже повністю» сплатила заборгованість, але не може підтвердити це документально через вигорілі квитанції, відсутність картки та ліквідацію банку. Ці доводи є безпідставними, не підкріпленими жодними доказами та такими, що не відповідають обставинам справи. Аналізуючи виписку по особовим рахункам угоди №3000270218 можна прослідкувати часткове погашення відповідачем кредитної заборгованості, а саме: 15.11.2022 р. в розмірі 341,68 грн; 12.12.2022 р. в розмірі 379,35 грн; 12.01.2023 р. в розмірі 244,62 грн; 10.02.2023 р. в розмірі 1000,00 грн; 06.03.2023 р. в розмірі 1000,00 грн. Так, відповідачем було сплачено 2965,65 грн заборгованості. Отже, розмір не погашеної заборгованості складає 21151,32 грн. Додатково зазначимо, що Відповідач не надав жодних документів чи інших доказів, де б здійснювалося математичне обґрунтування суми яку було погашено. Також відповідач не погодився з розміром витрат на професійну правничу допомогу у 7 000,00 грн, вважає її необґрунтованою. Позивач в свою чергу стверджує, що така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики. Позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг, що включає обсяг наданих послуг та час, витрачений на кожну дію. Заявлена сума у 7000,00 грн є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Відповідач, заперечуючи проти розміру витрат, не надав жодних обґрунтованих доказів чи розрахунків, які б підтверджували його твердження про необґрунтованість заявленої суми. Заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними. Довід про те, що виписки були зроблені до укладення договору про надання правничої допомоги взагалі не є логічним та обґрунтованим. Не зрозуміло, яке відношення має дата складання виписки до дати укладення договору про надання правової допомоги. Окремо зазначаємо, посилання відповідача на свій матеріальний стан не є підставою для відмови у стягненні судових витрат або зменшення цієї суми. Витрати на правничу допомогу не є штрафною санкцією, це компенсація позивачу за понесені ним витрати на захист своїх прав. Законодавство не звільняє боржника від обов`язку відшкодувати понесені кредитором витрати через його фінансовий стан. Твердження відповідача про скрутний фінансовий стан не може бути прийняте як підстава для звільнення від обов`язку відшкодувати судові витрати. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про його вкрай скрутне матеріальне становище, яке б унеможливлювало сплату судових витрат. Підсумовуючи вищенаведене, вважаємо, що вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та суперечать факту укладення договору та погодження Відповідача з умовами кредитного договору. 20.10.2025 року від представника відповідача надійшли ЗАПЕРЕЧЕННЯ, у яких зазначено, що метою реструктуризації попереднього кредиту від 14.07.2026 року було надання допомоги [PERSON] у подоланні фінансових труднощів, а не створення для неї більш обтяжливих зобов`язань. Вказано, що перелік видів реструктуризації визначається чинним законодавством, однак оформлення нового кредиту із спрямуванням отриманих коштів на погашення попереднього кредиту законом не передбачено, що суперечить положенням статті 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Представник відповідача послався на виписку з особового рахунку, яка підтверджує, що [PERSON] фактично не отримувала грошових коштів за новим кредитом. Крім того, на думку відповідача, документи, що підтверджують заборгованість, оформлено з порушенням вимог до їх засвідчення. Також у запереченнях зазначено, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц, Закон України «Про захист прав споживачів», а нині Закон України «Про споживче кредитування», покладає на кредитора обов`язок до звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості надіслати споживачу письмову вимогу про усунення порушень умов договору (зокрема, про погашення прострочених платежів за графіком). У разі виконання споживачем цієї вимоги він повертається до звичайного графіка платежів і продовжує виконувати кредитне зобов`язання на умовах, визначених договором. Стислий виклад позиції сторін: Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі . Виходячи з наведеного, а також положень ч.3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі \~ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином. Її інтереси в суді представляє адвокат Романко В. М. Представник відповідача адвокат Романко В.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на доводи, викладені у відзиві, та просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що позивач не заперечує факту укладення кредитного договору, однак зазначив, що грошові кошти за цим договором [PERSON] фактично не отримувала, нову банківську картку для перерахування кредитних коштів не оформлювала. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей позичальнику, проте позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичної передачі коштів відповідачу. Також представник зазначив, що [PERSON] здійснювала по кредитному договору окремі платежі, проте на незначні суми. Просив суд урахувати складне матеріальне становище відповідачки, а також те, що вона є особою з інвалідністю II групи. Щодо заявлених судових витрат заперечив, вважаючи їх безпідставними, та просив відмовити у їх стягненні. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, 12.10.2022 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач) було підписано кредитний договір (оферту) №300027028, відповідно до умов якого надано кредит в сумі 24116,97 грн. на строк 1097 днів з 12.10.2022 до 12.10.2025, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. (зворот. бік а.с. 5-8). За умовами кредитний договір №300027028 наданий за ставкою на строкову частину основного боргу 40,00 % річних, ставкою на прострочену частину основного боргу 0,00001% річних, із щомісячною комісією в сумі - 0 грн 00 коп., платою за порушення платежів: першого 0,0грн, другого (підряд) - 350 грн, трьох (підряд) 400 грн, чотирьох (підряд) та кожного наступного 400 грн. Кредитний договір № 300027028 складається з оферти, Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард», затверджених Наказом № 213 від 19.05.2020 року, паспорту споживчого кредиту, тарифів та умов по картах, Умов надання та обслуговування кредитів АТ «Банк Форвард». Мета отримання кредиту - споживчі потреби. Спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом. Відповідно до п. 1.1 та 1.2 розділу 3 кредитного договору Позичальник просить Банк відкрити рахунок, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Угодою та надати йому кредит шляхом зарахування суми Кредиту на Рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з Рахунку згідно з дорученням Клієнта, викладеним у п. 3 даної Заяви. Згідно з п. 3.1 та 3.2 розділу 3 кредитного договору в дату оформлення реструктуризації Позичальник просить перерахувати в безготівковому порядку з Рахунку на Рахунки споживчих кредитів суму Кредиту та в день надходження на Рахунки споживчих кредитів суми грошових коштів в безготівковому порядку списати з [PERSON] споживчих кредитів наявну в нього заборгованість по Первісним кредитним договорам на дату такого списання і направити її на погашення такої заборгованості. Відповідно до графіку платежів, позивач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок кредитора суму 1161,00 грн, до якої входить погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом в строк до 12.10.2025. Відповідно до умов договору відповідач за графіком повинна сплатити з 12.11.2022 до 12.10.2025 грошові кошти в загальній сумі 41753,72 грн, які складаються з 24116,97 грн тіла кредиту і 17636,75 грн процентів. Із виписки по особових рахунках за угодою № [NUMBER] від 12.10.2022 року за період з 11.06.2023 по 10.06.2024 року встановлено, що відповідачу [PERSON] нараховано щомісячні проценти за користування кредитом, водночас відповідач здійснювала часткове погашення як суми кредиту, так і процентів. Разом із тим, Банком не нараховано проценти за умовами договору в сумі 17 636,75 грн (а. с. 1315). З розрахунку заборгованості за договором кредиту №300027028 від 12.10.2022 року станом на 24.07.2024 року встановлено, що у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 21151,32 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредиту 21151,32 грн. (а.с. звор.бік а.с.12). 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а.с. 19-25). Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року, що укладений між АТ «БАНК\~ФОРВАРД» та Відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року передано Позивачу від первинного кредитора АТ «БАНК ФОРВАРД» згідно Договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25.07.2024 р. Згідно із реєстру боржників до договору факторингу №GL1N426202/1 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №300027028\~ від\~12.10.2022 р у сумі 21151,32 гривень, з яких: 21151,32 гривень заборгованість за тілом кредиту (а.с. 22). Позивачем надіслано письмову досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 23735283 від 09.06.2025 р. (а.с. 23). Представник відповідача надав суду виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 627 медичного центру ТОВ « Ортопедична клініка «LIGAMENTA» з якої встановлено, що [PERSON] проходила лікування в період з 24.11.2011 по 02.12.2011 року в клініці з приводу заміни правого кульшового суглоба (а.с. 75-76). [PERSON] пенсіонером по інвалідності ІІ група загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 77). Під час судового розгляду сторонами не заперечувались факт укладання кредитного договору та правомірність уступки права вимоги новому кредитору за кредитним договором, укладеним із відповідачем, отже обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ст..81 ЦПК). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). За положенням\~статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статей\~12,\~13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 626 Цивільного Кодексу України\~(далі ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.\~628,\~629 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦКдоговір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою\~статті 638 ЦК передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1\~ст. 205 ЦК визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно із частиною першою\~статті 633ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином суд дійшов висновку, що 12.10.2022 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви №300027028 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 24116,97 грн на строк 1097 днів з 12.10.2022 по 12.10.2025 року, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Відповідач отримав кредит, користувався ним, що свідчить про те, що відповідач була обізнана про його існування, усвідомлювала наявність заборгованості та вчиняла дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вище вказаним кредитним договором. За змістом статей\~525,\~526,\~530ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. У відповідності до частин першої та третьої\~статті 1049ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту. Сума заборгованості за кредитом відповідача перед банком становить 21151,32 грн., яка складається з: 21151,32 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що підтверджується виписками по особовому рахунку, з яким погоджується й суд. Матеріали справи містять відомості, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором частково виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) у повному обсязі не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Аналіз матеріалів справи також свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договорами в повній мірі не виконав, а лише частково погасив кредит, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням за договором № 300027028 від 12.10.2022 року в розмірі 21151,32 грн. Відповідачем у справі не спростовано розмір заборгованості у сумі 21151,32 грн. Наявність заборгованості у вказаному розмірі підтверджується наявним розрахунком. Щодо заперечень представника відповідача. Доводи представника відповідача про те, що АТ «БАНК ФОРВАРД» застосував незаконний спосіб реструктуризації, є припущенням, які не підтверджені жодними доказами. Відповідно до наявних у справі матеріалів, 12.10.2022 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» і [PERSON] укладено новий кредитний договір №300027028, шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції. За умовами договору Відповідачу надано кредит у сумі 24 116,97 грн строком на 1097 днів (до 12.10.2025 р.) із фіксованими умовами повернення, а також визначено мету використання коштів погашення попереднього кредиту. Пункти 1.1, 1.2, 3.1, 3.2 кредитного договору прямо передбачають, що сума нового кредиту зараховується на рахунок клієнта та безготівково спрямовується на погашення заборгованості за кредитним договором від 14.07.2016 року відповідно до попередньо узгодженого доручення клієнта. Такий механізм є законною формою реструктуризації, що відповідає статті 1054 ЦК України, статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та банківській практиці. Жодна норма чинного законодавства не містить заборони проводити реструктуризацію шляхом оформлення нового кредиту для закриття попереднього зобов`язання. Тому доводи відповідача про незаконність таких дій не мають правової основи. Аргумент представника відповідача про те, що відповідач не отримувала кредит у розмірі 24 116,97 грн, суперечить її ж власним поясненням про те, що кошти направлені на реструктуризацію старого боргу тобто фактично відповідач визнає факт їх отримання у безготівковій формі. Виписки по рахунках, надані позивачем, містять дані про нарахування та рух кредитних коштів, що підтверджує факт видачі кредиту саме за договором від 12.10.2022 р. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка з рахунку є первинним банківським документом, що фіксує рух коштів клієнта, та відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є належним доказом фінансової операції. Копії документів засвідчені відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020, містять відмітку «Згідно з оригіналом», підпис, посаду, прізвище уповноваженої особи та дату, тому є допустимими доказами. Крім того, факт складання розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» після переходу до нього права вимоги відповідає статті 512 ЦК України (відступлення права вимоги). Отже, зазначений розрахунок складено правомірно та компетентним суб`єктом. Представник відповідач стверджує, що [PERSON] повністю або майже повністю сплатила кредит, але не може підтвердити це документально через вигорання квитанцій. Такі твердження не підтверджені жодними доказами і суперечать вимогам статті 81 ЦПК України про обов`язок сторони доводити обставини, на які вона посилається. Натомість із наданих виписок убачається, що відповідач здійснила часткове погашення заборгованості тіла кредиту і процентів. Непогашена сума заборгованості за тілом кредиту складає 21 151,32 грн. Отже, факт часткової оплати підтверджує визнання відповідачем існування зобов`язання, але не свідчить про його виконання в повному обсязі. Посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-цє нерелевантним до спірних правовідносин, оскільки наведений правовий висновок ґрунтується на застосуванні частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла до 10 червня 2017 року. У цій нормі дійсно містилася вимога щодо обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення кредиту, тобто кредитор мав попередньо звернутися до позичальника з письмовою вимогою про усунення порушень умов договору (погашення простроченої заборгованості). Проте після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII, який почав діяти з 10 червня 2017 року, зазначена норма втратила чинність, а вимога щодо направлення обов`язкової претензії перед зверненням до суду законодавством більше не передбачена. Оскільки спірний кредитний договір між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено 12 жовтня 2022 року, на правовідносини сторін поширюється діюча редакція Закону України «Про споживче кредитування», яка не містить вимоги про досудовий порядок врегулювання спору. Крім того, на момент ухвалення судового рішення строк дії кредитного договору (до 12.10.2025 р.) сплив, отже кредитне зобов`язання підлягає виконанню у повному обсязі, а непогашена заборгованість має бути стягнута у судовому порядку. Таким чином, посилання відповідача на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц є безпідставним, оскільки він ґрунтується на законодавстві, яке не діяло на момент укладення спірного договору, а отже, не може бути застосований до правовідносин сторін у цій справі. Відповідач дійсно є особою з інвалідністю II групи, що підтверджено документами, однак згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Законодавство не передбачає звільнення від виконання договірних зобов`язань у зв`язку із станом здоров`я чи низьким рівнем доходу. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №300027028 від 12.10.2022 року в розмірі 21151,32 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 21151,32 грн. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Згідно із ч.1\~ст.133 ЦПК\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч.3\~ст.133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу Відповідно п.1 ч.2\~ст.141ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.1), який просить стягнути з відповідача на його користь. Приписами п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач є інвалідом ІІ-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серія [NUMBER] (а.с.18). Беручи до уваги, що відповідач є особою з інвалідністю II групи та відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що понесені у справі витрати на судовій збір в сумі 2422,40 грн підлягають компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., суду надано договір про надання правової допомоги № 0206 від 02.06.2025 року; акт надання послуг, детальний опис робіт. Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3500,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved