Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення надмірно виплачених сум пенсії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] , [PERSON] перебували на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області так як їм з 30 травня 2016 року була призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника. На підставі довідки про навчання Кілійського професійного ліцею № 602 від 02 вересня 2020 року, виданій [PERSON] , та довідки про навчання Кілійського професійного ліцею № 717 від 16 вересня 2020 року, виданій [PERSON] , позивачем здійснено перерахунок пенсії в разі втрати годувальника за період з 01 липня 2020 року, відповідно до якого пенсія в разі втрати годувальника підлягала виплаті [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах з 01 липня 2020 року, тобто у розмірі 1050,00 грн. В зв`язку з проведенням перерахунку з 01 липня 2020 року утворилась переплата пенсії [PERSON] за період з 01 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року у розмірі 3150,00 грн., яка у розмірі 20% утримувалася з пенсії з 01 жовтня 2020 року, однак через закінчення строку навчання відповідачу виплата вказаної пенсії була припинена з 01 липня 2021 року, тому сума надміру\~виплаченої пенсії,\~яка підлягає\~поверненню склала\~загальну суму 1213,16 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, оскільки останній ухилився від добровільного повернення, що є порушенням прав позивача. Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. У разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалась судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 08 жовтня 2025 року за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертом з судовою повісткою, що повернулась до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Також, відповідач про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 13 год. 00 хв. 11 листопада 2025 року, був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки. Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив до суду не подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві поспіль неявки відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 10 січня 2024 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у заяві про заочний розгляд справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані з поверненням безпідставно набутого майна, тому, при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Протоколу призначення пенсії № 643 від 14 липня 2016 року УПФУ в Арцизькому районі [PERSON] (а. с. 4, 5), відповідачу у справі, [PERSON] призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника (а. с.7). У зв`язку із досягненням [PERSON] 18-ти річного віку на підставі заяви від 22 лютого 2019 року та наданих документів, [PERSON] виділена частка пенсії в разі втрати годувальника з 01 березня 2019 року (а. с. 10, 11). З довідки № 602 від 02 вересня 2020 року, довідки № 717 від 16 вересня 2020 року виданих Кілійським професійним ліцеєм, вбачається, що період навчання [PERSON] з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2021 року, [PERSON] , відповідача у справі, період навчання з 03 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року (а. с. 8, 9). Відповідно до протоколу за період з 01 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року здійснено перерахунок виплати пенсії в разі втрати годувальника та встановлена переплата пенсії у сумі 3150,00 грн., про що прийнято рішення № 27 від 25 вересня 2020 року про утримання надміру виплачених сум пенсії з [PERSON] (а. с. 6, 8). Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач у справі, листом від 15 червня 2023 року зверталося до [PERSON] , відповідача у справі, про добровільне повернення суми переплаченої пенсії у сумі 1213,16 грн., оскільки відповідачем було частково повернуто суму переплаченої пенсії (а. с. 6). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частини 2 статті 32 зазначеного закону - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачу у справі, з 01 липня 2021 року припинено виплату пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку із закінченням строку навчання. Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. В силу частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно із частиною 2 статті 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів частини 2 статті 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема статей 179, 181, 190, 193 ЦК України)\~\~випливає, що норми статті 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Водночас, відповідно до частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. На правильне застосування вказаних норм звертав увагу Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17, провадження № 61-33727сво18. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц, провадження № 61-29030св18. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно протоколу за період з 01 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року, розмір переплати пенсії в разі втрати годувальника становила у сумі 3150,00 грн. та сума неповернутих коштів становить у розмірі 1213,16 грн. Сума надмірно виплаченої пенсії в разі втрати годувальника є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру виплаченої пенсії в разі втрати годувальника, питання про її стягнення органи, що призначають пенсії, вирішують у судовому порядку. Суд вважає, що позивачем спростована презумпція добросовісності виплати набувачу [PERSON] , відповідачу у справі, та суд приймає до уваги, що відповідач був обізнаний про надміру виплаченої йому пенсії в разі втрати годувальника, про що відповідач не заперечував, однак частково добровільно їх не повернув. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку в сукупності\~та взаємозв`язку\~із нормами\~закону,\~що їх\~регулюють, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення з відповідача надміру виплачених відповідачу пенсії в разі втрати годувальника, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, оскільки позов задоволено та понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. підтверджені платіжною інструкцією № 8149 від 13 серпня 2025 року (а. с. 67).

Outcome: approved