Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У червні 2025 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача 27 846,83 грн боргу за надані послуги, суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів, 3% річних, а також судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] та [PERSON] є власниками та споживачами послуг теплопостачання за вказаною у позові адресою. Згідно особового рахунку № [NUMBER] за квартирою станом на 01.05.2025 наявна заборгованість за надані позивачем послуги. Боржникам надіслано попередження про сплату боргу, однак заборгованість не сплачено. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 18.07.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 16.09.2025. 16.09.2025 представник позивача Недоступ Т. звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, про розгляд справи повідомлялись належним чином за місцем зареєстрованого проживання (надання послуг) та шляхом опублікування оголошення про виклик особи на сайті «Судова влада», з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 428140491 від 22.05.2025, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 251520132020, відомості про право власності внесені на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 3554 від 02.12.2021. Відповідно до наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, [PERSON] була зареєстрована, однак знята з реєстрації 01.12.2021. З розрахункового листа абонента та розрахункової відомості вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За вказаною адресою рахується заборгованість: 27 846,83 грн - борг за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.11.2021 по 01.05.2025; 148,29 грн - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.11.2021 по 01.02.2022; 1 102,54 грн - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.01.2024 по 01.05.2025; 12,70 грн - три відсотки річних за період з 01.11.2021 по 01.02.2022; 258,91 грн - три відсотки річних за період з 01.01.2024 по 01.05.2025. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 01.11.2021 по 01.05.2025 наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 27 846,83 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму боргу в період 01.11.2021 по 01.02.2022 нараховано інфляційні втрати в розмірі 148,29 грн та три відсотки річних в розмірі 12,70 грн, а в період 01.01.2024 по 01.05.2025 нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 102,54 грн та три відсотки річних в розмірі 258,91 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). З огляду на вказане, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, враховуючи, що відповідачі є дольовим власниками квартири. Слід зазначити, що питання оплати житлового-комунальних послуг між декількома користувачами житлового приміщення повинні регулюватися відповідною домовленістю (угодою) між ними, а в разі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн, тобто по 1 514 грн з кожного відповідача.

Outcome: approved