Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

17.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов вмотивований тим, що 27.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»» та [PERSON] укладено договір № 507033-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений статтею 12\~Закону України «Про електронну комерцію». Товариством 27.09.2024 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 507033-КС-002 про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №507033-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони Товариство навправило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено. Таким чином, 27.09.2024 року між сторонами було укладено та підписано Договір №507033-КС-002 про надання кредиту. Товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №507033-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором та станом на 28.05.2025 року становить загальгу суму 37290,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту\~ 11000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 18590,00 грн.; сума прострочених платежів по касісії 2200,00 грн.; штраф 5500,00 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №507033-КС-002 про надання кредиту від 27.09.2024 року у розмірі 37290,00 грн та сплачений судовий збір\~2422,40 грн. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 19.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із незаконністю нарахування штрафних санкцій, нікчемністю умови договору про комісію, неспівмірності нарахованих процентів, а також через внутрішню суперечливість та необґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові заяви по суті спору сторін встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27.09.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір №507033-КС-002 про надання споживчого кредиту. Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом ідентифікатором UA-6370. Договір містить податковий номер відповідача, паспортні дані, його адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер електронної платіжної картки: [NUMBER] . (а.с.16-43) Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в розмірі 11000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до п.2.3 строк, на який надається кредит: 24 тижні (169 днів). Відповідно до п.2.4 стандартна процентна ставка за кредитом в день 1%, фіксована. Відповідно до п.2.5 встановлена комісія за видачу Кредиту 2200,00 грн., яка нараховується одоразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. При цьому зазначено, що супутні послуги відсутні. Пунктом 2.7 Договору встановлений строк дії Договору до 14.03.2025 року. ТОВ «ПрофітГід» надана довідка про підтвердження переказу грошових коштів в сумі 11000,00 грн., здійсненого 27.09.2024 року від ТОВ «Бізнес Позика» на платіжну картуку [NUMBER] Укргазбанку, призначення переказу перерахування коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] згідно договору №507033-КС-002 від 27.09.2024 року без ПДВ. (а.с.44) Факт отримання грошових коштів в сумі 11000,00 грн. відповідач не заперечує, а лише зазначає про незгоду із наданим позивачем розрахунком заборгованості, в який на його думку безпідставно включені штрафні санкції, комісія та розмір нарахованих процентів є очевидно неспівмірним та є формою надмірного збагачення кредитора. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №507033-КС-002 про надання споживчого кредиту від 27.09.2024 року, станом на 30.05.2025, утворилася заборгованість на загальну суму 37290,00 грн., з яких: 11000,00 грн. тіло кредиту; 18590,00 грн. проценти; 2200,00 грн. одноразова комісія; 5500,00 грн. штрафи. Будь-яких оплат по договору зі сторони відповідача здійснено не було. (а.с. 11-15) Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами\~ЦК України. Статтею 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями\~525,\~526 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 цього Кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором, який направлявся позичальнику для підписання договору на його особистий мобільний номер телефону, який вказувався ним при реєстрації на сайті як фінансовий, у відповідності до норм\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~та статті\~ст. 207 ЦК України. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Також слід зауважити, що кредитний договір укладено шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Вказаний договор у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний, дані позичальника зазначені вірно, а отже в силу\~ст. 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності правочину. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, отримавши від позичальника грошові кошти в сумі 11000,00 грн., жодних оплат в погашення заборгованості за укладеним кредитним договором не здійснював. Щодо нарахування розміру процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Договір про надання споживчого кредиту був укладений між сторонами 27.09.2024 року, тобто, після внесення змін до\~Закону України «Про споживче кредитування», яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Строк кредитування відповідно до договору становить 24 тижні або 169 днів, що зазначено також в паспорті споживчого кредиту, Отже, сума процентів за користування кредитом у межах строку кредитування, встановленого договором, тобто за 169 днів, становить 18590,00 грн. (11 000,00 грн. х 1% х 169 днів), яка і зазначена у розрахунку заборгованості. Щодо твердження відповідача про незаконне нарахування та стягнення одноразової комісії при видачі кредиту у розмірі 2200,00 грн., суд зазначає наступне. За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановленазакономабо якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2, 3 ст.\~215\~ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановленазаконом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановленихзаконом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В розрізі з наведеним, суд зазначає, що суду не надано доказів визнання недійсним в цілому чи певних частин договору №483229-КС-003 про надання кредиту укладеного 11.04.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] , відтак він є чинним та дійсним. Відповідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування". У частинах 1, 2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору\~є несправедливими,\~якщо всупереч\~принципу добросовісності\~його наслідком\~є істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків\~на шкоду\~споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. \~ \~ \~ \~Відповідно п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно абз.2 ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Таким чином, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передба-чено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням та поверненям кредиту. Отже, передбачена договором одноразова комісія за надання Кредиту у розмірі 2200,00 грн. не суперечить діючому законодавству, є законною платою за послугу, не є надмірною\~ та положення Кредитного договору в частині встановлення комісії за надання Кредиту в сумі 2200,00 грн. не визнано недійсним. З огляду на що, розмір даної комісії нарахований правомірно, у суду не має підстав виключати його з разрахунку заборгованості. Щодо нархування штрафних санкцій в розмірі 5500,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 «Прикінчеві та перехідні положення» ЦК України, встановлено у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на що, нараховані позивачем штрафні санкції в розмірі 5500,00 грн. стягненню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на загальну суму 31790,00\~грн.\~(18590 грн. (проценти) + 11000 грн. (тіло кредиту) + 2200 грн. (одноразова комісія). Згідно із ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовним вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 2065,11 грн.

Outcome: partial