Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (ТОВ «Мілоан») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.09.2024 та 05.09.2024 між позивачем і відповідачем було укладено два договори споживчого кредиту: №6006095 і №101439966 відповідно. Згідно з умовами договорів, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000 грн за кожним договором. Відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти, сплатити комісію та відсотки за користування кредитом. Однак відповідач своїх зобов`язань не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог або істотно їх обмежити, посилаючись на те, що розмір вимог є завищеним через заборону нарахування неустойки, пені, штрафів, інфляційних втрат та інших штрафних санкцій на період дії військового стану відповідно до Закону України №2120. Нараховані проценти є неспівмірними, економічно необґрунтованими та такими, що суперечать принципам справедливості, розумності та добросовісності . Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ (в/ч [NUMBER] ), що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняє його від нарахування штрафних санкцій, пені та інших фінансових санкцій на час проходження військової служби. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 03 вересня 2024 року між ТОВ «Мілоан» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір споживчого кредиту №6006095 в електронній формі. Згідно з умовами договору, позичальник зобов`язався повернути надані грошові кошти, а також сплатити комісію та відсотки за користування ними. Сума кредиту: 12 000 грн. Строк кредиту: 345 днів. Комісія: 900 грн (одноразово). На підтвердження укладення договору в електронній формі, відповідачу на мобільний номер [NUMBER] було надіслано одноразовий ідентифікатор 716857, який він використав для підписання електронного договору. Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача. Відповідач не виконав зобов`язання за цим договором. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, сума заборгованості становить 12 000 грн, яка складається виключно із заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що 05 вересня 2024 року між тими ж сторонами, ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , укладено ще один договір споживчого кредиту, №101439966, також в електронній формі. Сума кредиту: 12 000 грн. Строк кредиту: 345 днів. Комісія: 720 грн (одноразово). Для укладення цього договору відповідач використав одноразовий ідентифікатор 245426, отриманий на мобільний номер. Позивач перерахував кошти на вказаний відповідачем картковий рахунок, повністю виконавши свої зобов`язання. Відповідач також не виконав своїх зобов`язань за цим договором. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість становить 20 823,12 грн, що складається з: Заборгованості за кредитом: 11 280 грн. Заборгованості по відсотках: 9 543,12 грн. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитні договори у електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач, шляхом використання одноразового ідентифікатора, підтвердив свою волю на укладення договорів та згоду з його умовами. Таким чином, кредитні договори є чинним та обов`язковим для виконання сторонами. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є детальним та відображає суму неповернутого кредиту та нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів. Суд вважає цей розрахунок обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідачем не надано жодних доказів щодо погашення заборгованості або оскарження її розміру. Щодо норм закону на які посилається відповідач суд зазначає, що вказані законодавчі норми забороняють нарахування та стягнення неустойки, пені, штрафів та інших фінансових санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте, згідно з наданим позивачем розрахунком, вимоги за договорами складаються з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та заборгованості по відсотках. Договірні відсотки (проценти за користування кредитом), нараховані позивачем, не є штрафною чи фінансовою санкцією у розумінні вищезазначених законів. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Сплата процентів є основною умовою кредитного договору (платою за користування коштами), а не мірою відповідальності за порушення зобов`язання (санкцією). Таким чином, посилання відповідача на звільнення від сплати штрафних санкцій не поширюється на обов`язок повернути тіло кредиту та сплатити договірні відсотки за користування коштами. Суд зазначає, що договір споживчого кредиту було укладено в електронній формі. Умови договору, включаючи розмір процентів, були погоджені та акцептовані Відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідач не надав належних та допустимих доказів недійсності чи нікчемності договору в цілому, а також не оскаржив положення договору щодо процентної ставки в порядку, передбаченому чинним законодавством. Позивач здійснив детальний розрахунок заборгованості, який є обґрунтованим та відповідає умовам чинного кредитного договору. Враховуючи спростування аргументів відповідача щодо несплати відсотків як санкцій, суд дійшов висновку, що обов`язок повернути тіло кредиту та сплатити договірні відсотки виникає з прямої норми статті 1054 ЦКУ та умов договору. Таким чином, на підставі належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку про наявність невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за кредитними договорами, яке підлягає стягненню в судовому порядку. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою до нього та актом прийому-передачі наданих послуг. З урахуванням складності справи, обсягу наданих послуг та їхньої обґрунтованості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved