Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2004 року державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі за №3336) у відповідності з яким він отримав у власність в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . Також 30.12.2004 року державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі за №3340) у відповідності з яким вона отримала у власність в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] іншу (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . За погодженням з [PERSON] , та [PERSON] , позивачка почала проживати у даному будинку зі своєю родиною з 2011 року. 31.01.2012 року за погодженням з власниками [PERSON] , та [PERSON] , позивачка зареєструвала місце свого проживання в даному будинку. В подальшому між [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , було досягнуто згоди щодо придбання у них даного житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки під ними за ціною 25 000,00грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок). 17.05.2025 року між [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, відповідно до якого вона придбала у них житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними, які розташовані за адресою: по [ADDRESS] , за ціною 25 000,00грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок). Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально сторони домовилися не пізніше 17.09.2025 року. Однак, цей договір до цього часу нотаріально неукладений та непосвідчений, оскільки відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань. Тому позивачка просила визнати\~за нею право власності на вищевказане нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачі проти задоволення позову не заперечують. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.12.2004 року, державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі за №3336) у відповідності з яким він отримав у власність в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . Також 30.12.2004 року державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі за №3340) у відповідності з яким вона отримала у власність в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] іншу (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . За погодженням з [PERSON] , та [PERSON] , позивачка почала проживати у даному будинку зі своєю родиною з 2011 року. 31.01.2012 року за погодженням з власниками нерухомого майна, [PERSON] , та [PERSON] , позивачка зареєструвала місце свого проживання будинку по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним записом у паспорті серія [NUMBER] , виданий Лебединським МС УДМС України в Сумській області 17.07.2015 року на імя [PERSON] та витягу з Реєстру територіальної громади. Як вбачається, з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2004 року, зареєстрованому в реєстрі за №3336 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2004 року, зареєстрованому в реєстрі за №3340, досліджених в судовому засіданні, такий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на приватизованій земельній ділянці згідно рішення виконавчого комітету Маловисторопської сільської ради №11 від 11.01.1995 року. За даними Державного земельного кадастру площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 0,1500 га, її кадастровий номер є 5922985800:02:001:0008, її цільове призначенням є - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому між [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , було досягнуто згоди щодо придбання у них даного житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки під ними за ціною 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок). 17.05.2025 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, відповідно до якого вона придбала у них житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними, які розташовані за адресою: по [ADDRESS] , за ціною 25 000,00грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок). Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально сторони домовилися не пізніше 17.09.2025 року. Однак, цей договір до цього часу нотаріально неукладений та непосвідчений, оскільки відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань. Тому позивачка звернулася до суду за захистом своїх майнових прав та просила суд\~визнати за\~нею право власності на вищевказане нерухоме майно. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] , права власності на спірне майно.

Outcome: approved