Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 19 жовтня 2019 року між сторонами був укладений кредитний договір №2017234020001, на підставі якого відповідачу було видано кредит в розмірі 14000,00 грн. Відповідач зобов`язався своєчасно повертати кредит, однак свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 10 січня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 25072,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13999,44 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 11073,31 грн. Також 20 жовтня 2021 року між сторонами був укладений кредитний договір №1001999351901, на підставі якого відповідачу було видано кредит в розмірі 62600,00 грн. Відповідач зобов`язався своєчасно повертати кредит, однак свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 10 січня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 80512,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 49988,85 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 14,09 грн., заборгованості за комісією в розмірі 30509,35 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості за кредитними договорами, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча викликався в судове засідання через оголошення на сайті «Судова влада». Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В\~статті 15 Цивільного кодексу України\~зазначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання.Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2019 року між сторонами був укладений кредитний договір №2017234020001, на підставі якого відповідачу було видано кредит в розмірі 14000,00 грн. Як вбачається з копії паспорту споживчого кредиту строк кредитування 12 місяців, річна процентна ставка 47,88 %. З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 10 січня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 25072,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13999,44 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 11073,31 грн. Крім того, судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року між сторонами був укладений кредитний договір №1001999351901, на підставі якого відповідачу було видано кредит в розмірі 62600,00 грн. Як вбачається з копії заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 20 жовтня 2021 року строк кредитування 24 місяці, річна процентна ставка 0,01 %, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Відповідач зобов`язався своєчасно повертати кредит, однак свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 09 вересня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 26769,51 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 26764,65 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4,86 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 10 січня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 80512,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 49988,85 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 14,09 грн., заборгованості за комісією в розмірі 30509,35 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, повязані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно п.10 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитних договорів відповідачем були порушені і станом на 10 січня 2025 року існують вищезазначені суми заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню і суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн., адже відповідно до ст.141 УПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved