Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У червні 2025 року позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» через представника Ляр Д.Ю. звернувся до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог позивач\~вказав,\~що 15 грудня 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідач здійснив власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постани НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідач погодив використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов?язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 05 липня 2023 року підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після вказаного із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір №б/н від 05 липня 2023 року про надання строкового кредиту у розмірі 157 500 гривень шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково із відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого, станом на 19 травня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 114\~800 гривень, з яких: 100\~625 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 14\~175 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Шпиляєва Н.В. в судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , які повернулися до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (арк.спр.58-59, 90-91, 108-109). Відповідно до вимог пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. У червні 2025 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» через представника Ляр Д.Ю. звернувся із позовом\~до Летичівського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року справу передано за підсудністю до Старосинявського районного суду Хмельницької області, справа надійшла до суду 07 липня 2025 року (арк.спр.39). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання (арк.спр.50). 11 серпня 2025 року відкладено підготовче засідання у зв`язку з неявкою відповідача. 28 серпня 2025 року та 10 вересня 2025 року відкладено підготовче засідання через неявку відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення судової повістки, оскільки у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на відправлення поштової кореспонденції судові повістки не надіслано. Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 27 жовтня 2025 року відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача. Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 10 листопада 2025 року постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив,\~що 15 грудня 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідач здійснив власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (арк.спр.16-20). 05 липня 2023 року між позивачем та [PERSON] укладено Кредитний договір №б.н про надання строкового кредиту у розмірі 157 500 гривень шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 % річних, який відповідач підписав власноруч\~на планшеті (арк.спр.21-24). Також власноручно підписав Графік платежів (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою») (арк.спр.24 (зворот) 25). 05 липня 2023 року відповідач [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та за допомогою електронного підпису ОТР підписав Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк» (арк.спр.26-28) та Графік платежів (обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором\~про споживчий\~кредит «Кредит\~готівкою») (арк.спр.29-30). Згідно з наданим позивачем Розрахунком заборгованості за Договором №б/н від 05 липня 2023 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 19 травня 2025 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 114\~800 гривень, з яких: 100\~625 гривень заборгованість за тілом кредиту, 14\~175 гривень заборгованість за простроченими відсотками (арк.спр.12-13). Відповідач користувався кредитним лімітом, періодично витрачаючи кредитні кошти, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, що підтверджено Випискою за Договором №б/н за період 05 липня 2023 року 20 травня 2025 року (арк.спр.14). Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір №б/н), 05 липня 2023 року видано кредитну картку № [NUMBER] та 05 липня 2025 року встановлено кредитний ліміт та зменшено кредитний ліміт на суму 157\~500 гривень (арк.спр.15). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Суд установив, що 15 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Договір був підписаний власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській систему України». Згодом відповідач уклав Кредитний договір №б/н від 05 липня 2023 року про надання строкового кредиту. За умовами цього договору АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 157 500 гривень шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Дослідженні судом розрахунок заборгованості станом на 19 травня 2015 року, (арк.спр.12-13) та виписка за договором №б/н за період 05 липня 2023 року 20 травня 2025 року (арк.спр.14), підтверджують використання відповідачем кредитних коштів, а також неналежне виконання умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. Вказані обставини відповідач не заперечив, доказів не спростування зазначеного не надав. Таким чином у підписаному відповідачем кредитному договорі чітко визначені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення кредиту, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Натомість відповідач, в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 114\~800 гривень, з яких: 100\~625 гривень заборгованість за тілом кредиту, 14\~175 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Відтак, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини викладені у позовній заяві підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2\~422 гривні 40 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову(114\~800 гривень), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 гривні 40 копійок (3 028 х 0,8=2422,40).

Outcome: approved