Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 52350,94 грн. та понесених судових витрат у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30 серпня\~2022\~року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-2111-22-00032, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 300D», д.н.з. [NUMBER] . 19 листопада\~2022\~року о 17 год. 20 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 300D», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія - [PERSON] , та транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія - [PERSON] , під час якої відповідач, керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , на 128 км+600 м автодороги М-06 Київ-Чоп, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 300D», д.н.з. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно з постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2022\~року (справа № 278/3755/22), вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 21 листопада\~2022\~року страхувальник - ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, й надав усі необхідні документи. 27 грудня\~2022\~року позивачем, на підставі Рахунку № 88113 від 21 грудня\~2022\~року було складено страховий акт № ПССКА-8563\~та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 212350,94 грн. двома частинами: першу частину у розмірі 48196,00 грн. зараховано у рахунок несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується розпорядженням про виплату страхового відшкодування від 29 грудня\~2022 року; другу частину - у розмірі\~164154,94 грн. перераховано на вказані реквізити, що підтверджується платіжним дорученням № 48389 від 29 грудня\~2022\~року. Цивільно-правова відповідальність відповідача, на момент ДТП, була застрахована АТ «СК «АРКС», згідно з полісом ОСЦПВ ЕР-209905535. 31 грудня\~2022\~року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування № 11/21413 до АТ «СК «АРКС». 23 січня\~2023\~року АТ «СК «АРКС» сплатила за вказаною заявою страхове відшкодування у розмірі ліміту за шкоду, завдану майну, передбаченого полісом, тобто\~- 160000,00 грн. Залишок боргу, який повинен сплатити відповідач, становить -\~212350,94 грн. - 160000,00 грн. = 52350,94 грн. 30 січня\~2023\~року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 47291, з проханням у добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак останній залишив її без задоволення. Враховуючи небажання відповідача у досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач змушений звертатися до суду. Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 11.09.2025 року матеріали цивільної справи № 278/4402/25 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,\~направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно відповіді ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 11.09.2025 року та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1994872 від 11.11.2025 року, отриманих на запити судів, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, вірним є прізвище відповідача саме « [PERSON] », а не « [PERSON] », як зазначено в позовній заяві та долучених до неї документах, оскільки дата народження відповідача є ідентичною. Судом встановлено, що 19 листопада 2022 року о 17 год. 20 хв. гр. [PERSON] на 128 км+600 м автодороги М-06 Київ-Чоп, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій [PERSON] порушив вимоги п. п.\~12.1,\~13.1 ПДР\~України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене\~ст. 124 КУпАП. Вищевказані обставини встановлені постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 16.12.2022 року у справі №278/3755/22, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень; стягнуто з\~\~ [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок. Згідно з відміткою на штампі, який міститься на копії вказаної вище постанови судді, вона набрала законної сили 27.12.2022 року. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування\~\~матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 3,\~\~4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців\~\~з вини іншого - відшкодовується винним. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Mercedes-Benz GLE 300D», д.н.з. [NUMBER] , є ПНВФ «Анкор-Теплоенерго». Відповідно до ст. 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу,\~Закону України\~«Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Як передбачено статтею 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2022 року між ПАТ «СК «УСГ» (страховик) та ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-2111-22-00032, строк дії якого з 00 год. 00 хв. 01.09.2022 року по 24 год. 00 хв. 31.08.2023 року, де транспортним засобом значиться автомобіль «Mercedes-Benz GLE 300D», д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску; страхова сума КАСКО (ТЗ та ДО) становить 2700000,00 грн., загальна страхова премія за договором 96390,00 грн. У свою\~чергу, згідно з\~копією Полісу\~серії ЕР\~№ 209905535, діючого на 19.11.2022 року, копія якого міститься у матеріалах справи, автомобіль «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , застраховано АТ «СК «АРКС», яке є діючим членом МТСБУ; рік укладання договору 2022 рік; рік початку дії договору 2022 рік; франшиза 0; ліміт за шкоду життю та здоров`ю 320000,00; ліміт за шкоду майну 160000,00. Як зазначено в копії відповіді від НПУ, власником вказаного вище автомобіля є ТОВ «Альфа-Лізинг Україна», а водієм юридичної особи, яким має право керування транспортним засобом, вказано [PERSON] . Відповідно до норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні. У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Як зазначено\~у п.\~п.\~50\~п.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2022 директор ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» Гуров К.О. звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Крім того, у матеріалах справи містяться копії рахунків на ремонт вказаного автомобіля (ремонтне замовлення: 88113) на загальну суму 212350,94 грн.,\~а також\~копія акту\~огляду спеціалізованого\~Т.З./Обладнання від 06.12.2022 року та копія акту № (Доп. осмотр) (мовою оригіналу) огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) Додаток № 1 від 07.12.2022 року з додатками (фото пошкоджень), складених відносно автомобіля «Mercedes-Benz GLE 300D», д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску. У свою чергу, 27.12.2022 року позивачем було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування за договором страхування №29-2111-22-00032 від 30 серпня 2022 року, згідно з яким, розмір матеріального збитку становить 212350,94 грн., сума страхового відшкодування 212350,94 грн., а також 27.12.2022 року складено страховий акт №ПССКА-8563 за договором страхування №29-2111-22-00032 від 30 серпня 2022 року, відповідно до якого, розмір страхового відшкодування складає 212350,94 грн. На підставі заяви страхувальника ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» та згідно Страхового Акту № ПССКА-8563 від 27 грудня 2022 року по договору страхування № 29-2111-22-00032 від 30 серпня 2022 року, позивачем було видано розпорядження про виплату страхового відшкодування від 29.12.2022 року у розмірі 212350,94 грн., яке сплатити наступним чином: першу частину платежу в розмірі 48196,00 грн. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу, другу частину страхового відшкодування в розмірі\~164154,94 грн. перерахувати за реквізитами, вказаними у цьому розпорядженні. При цьому, одержувачем у вказаному вище розпорядженні зазначено Автомобільний дом «Соллі-Плюс» ТОВ; призначенням платежу - Страхове відшкодування згідно Договору страхування №29-2111-22-00032 від 30 серпня 2022 року та страхового акту № ПССКА-8563 від 27 грудня 2022 року. Без ПДВ.; страхувальником - ПНВФ «Анкор-Теплоенерго». Як вбачається з копії платіжного доручення № 48389 від 29 грудня 2022 року, ПАТ СК УСГ було здійснено платіж на рахунок Автомобільний дом «Соллі-Плюс», ТОВ у розмірі 164154,94 грн. (призначення платежу Страх.відшк.29-2111-22-00032 в30.08.22 стр.акт ПССКА-8563 в 27.12.22; ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» ЄДРПОУ 32762338. Без ПДВ). У свою чергу, ПАТ «СК «УСГ» 31.12.2022 року звернулося до АТ «СК «АРКС» із заявою на виплату (страхового) відшкодування за описаною вище дорожньо-транспортною пригодою, з проханням сплатити суму у розмірі 212350,94 грн. на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», з призначенням платежу - «відшкодування згідно страхового акту ПССКА-8563-1». У відповідності до копії виписки по особовому рахунку, належному ПАТ «СК «УСГ», 23.01.2023 року від АТ «СК «АРКС» на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 160000,00 грн., з призначенням «Страхове відшкодування згідно акту №АRХ3531380 ПАТ СК УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА 30859524 Відшкодування згідно страхового акту ПССКА-8563-1. Без ПДВ». Після цього, 30.01.2023 року ПАТ «СК «УСГ» звернулося до [PERSON] з претензією щодо сплати суми у розмірі 52350,94 грн., з призначенням платежу - «відшкодування згідно страхового акту ПССКА-8563-1, посилаючись, зокрема, на статтю 1194 Цивільного кодексу України. Разом з тим, матеріали справи не містять відповіді відповідача на вказану претензію. Як було зазначено позивачем у позовній заяві з приводу вказаної вище обставини, відповідач залишив претензію без задоволення. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Вказана норма закону кореспондується зі статтею 108 Закону України «Про страхування», якою передбачено те, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Отже, такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами у спорі, є суброгацією (переходом прав від потерпілого до страховика після виплати страхового відшкодування). Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України. Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1161 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено те, що постанову про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не було ним оскаржено в апеляційному порядку, як і не було спростовано останнім обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, не надано до суду відзиву на позовну заяву, з якого би вбачалася позиція відповідача. Отже, враховуючи те, що відповідач є особою, відповідальною за заподіяний збиток, внаслідок ДТП, після виплати страхового відшкодування, позивач набув право суброгації до відповідача у розмірі частини виплаченого страхового відшкодування, а саме - суми збитку, яка перевищує страховий ліміт за заподіяння шкоди майну, передбачений Полісом відповідача. Таким чином, позовні вимоги страховика до водія забезпеченого транспортного засобу [PERSON] , якого визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після виплати позивачем потерпілому страхового відшкодування та виплати, у свою чергу, частини цього страхового відшкодування позивачу страховою компанією відповідача, у межах ліміту за шкоду майну (згідно з [PERSON] ), підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з\~\~відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved