Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

11.07.2025 [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із заявою, у якій просить: встановити факт, що вона та [PERSON] , [INFO] , який визнається зниклим безвісти з 20.09.2024, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з червня 2016 року по [INFO] . В обгрунтування заяви зазначила, що 24 квітня 1982 року вона уклала шлюб із [PERSON] , який [INFO] помер. З червня 2016 року вона стала жити цивільним шлюбом із [PERSON] , який був розлучений. Мешкали в її будинку, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, оскільки не вбачали у цьому потреби. За час проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, облаштовували житло, піклувались одне про одного, разом купляли предмети домашнього побуту, проводили час відпочинку та сімейні свята. Під час спільного проживання вони разом відпочивали, купували необхідні речі вжитку. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. 17 травня 2024 року [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації. [INFO] під час захисту Батьківщини та територіальної цілісності України під час безпосередньої участі в бойових діях та веденням бойових дій з боку окупаційних військ російської федерації в районі н.п. Приютне, Пологівського району, Запоріжській області [PERSON] зник безвісти. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідне для оформлення права на отримання грошових виплат та користування пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї, зниклих безвісти військовослужбовців. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16.07.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 13.08.2025 через «Електронний суд» представником заінтересованої особи Міністерства оборони України подані письмові пояснення, у яких просив залишити заяву без розгляду та вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Таким чином, від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України. Таким чином, у заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження (а.с. 43-44). Ухвалою Балаклійського\~районного суду\~Харківської області\~від 26.08.2025витребувано з [INFO] інформацію про наявних осіб (членів родини) [PERSON] , [INFO] , який рахується зниклим безвісти з 20.09.2024, котрі мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ПКМ України №168 від 28.02.2022 року. Ухвалою Балаклійського\~районного суду\~Харківської області\~від 26.08.2025витребувано з Балаклійського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції: копії актових записів: про народження [PERSON] , який народився [INFO] у м. Балаклія Харківської області; про смерть матері [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; відомості щодо наявності чи відсутності дітей у [PERSON] , [INFO] , та чи перебуває останній у зареєстрованому шлюбі на теперішній час. 04.09.2025, на виконання ухвали суду від 26.08.2025, Балаклійським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції надано відповідь про те, що у [PERSON] є дитина [PERSON] , [INFO] , та в шлюбі на теперішній час не перебуває; надано копію актового запису про народження [PERSON] та копію актового запису про смерть [PERSON] (а.с. 63-64). 29.09.2025,\~на виконання\~ухвали суду\~від 26.08.2025, [INFO] надано інформацію про наявних осіб (членів родини) [PERSON] (а.с. 70). Ухвалою Балаклійського\~районного суду\~Харківської області\~від 06.10.2025витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" наступні відомості: кому належить картка для виплат за номером [NUMBER] зі строком дії 12/26; чи була проведена оплата з цієї картки 31.12.2022 в магазині «Всесвіт» в м. Балаклія Харківської області та на яку суму. 29.10.2025, на виконання ухвали суду від 06.10.2025, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надано відомості щодо рахунків [PERSON] . В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Корнієнко Н.В. заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у письмових поясненнях просив розгляд справи проводити без їх участі. Представник заінтересованої особи Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило. Вислухавши заявницю, її представника адвоката Корнієнко Н.В., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] у м. Димитрово Красноармійського району Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта, серії [NUMBER] (а.с.5-6). 24.04.1982 заявниця [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 11-12). [PERSON] народився [INFO] у м. Балаклія Харківської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). 28.03.1997 [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] (а.с. 13). З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , від 18.10.2024 убачається, що остання та [PERSON] за даною адресою мешкали разом як родина з червня 2016 року по [INFO] (до призива останнього на службу в ЗСУ), зі слів свідків підтверджено факт спільного проживання, ведення господарства (проведення ремонту, догляд за городиною тощо) (а.с. 14). Як убачається з довідки ВЧ [NUMBER] № 1565/3223 від 08.07.2024, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в ВЧ [NUMBER] з 21.06.2024 (а.с. 15). Вказане також підтверджується витягом з наказу командира ВЧ [NUMBER] № 220 від 17.05.2024 (а.с. 17). 24 червня 2024 року [PERSON] складена згода на обробку персональних даних та анкета, у якій в графі «зазначте відомості родинного зв`язку, прізвище, ім`я по батькові, місце проживання...або особи, з якою проживаєте однією сім`єю, без реєстрації шлюбу» зазначено: цивільна дружина - [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , мати - [PERSON] (а.с. 16). З виписки по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» [PERSON] убачається, що остання отримувала кошти від [PERSON] , а саме: 09.07.2024 6000 грн., 12.07.2024 3000 грн, 17.08.2024 10\~000 грн, 22.08.2024 25\~000 грн, 27.08.2024 25\~000 грн, 27.08.2024 15\~000 грн, 10.09.2024 15\~000 грн (а.с. 19-20). З наказу командира ВЧ [NUMBER] (з основної діяльності) № 495 від 25.10.2024 убачається, що за результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісти 20.09.2024 солдата [PERSON] убачається, що солдат [PERSON] вважається таким, що зник безвісти 20.09.2024 під час захисту Батьківщини та територіальної цілісності України, під час безпосередньої участі у бойових діях, що пов`язано із несенням військової служби в районі ведення бойових дій та веденням бойових дій з боку окупаційних військ російської федерації в районі н.п. Приютне Пологівського району Запорізької області (а.с. 21-23). Вказане убачається з акту службового розслідування від 25.10.2024 (а.с. 24-29). З витягу із протоколу № 4 засідання Комісії ВЧ [NUMBER] з питань розгляду матеріалів про визначення осіб учасниками бойових дій від 29.04.2025 убачається, що солдату [PERSON] , який вважається безвісти зниклим, надано статус учасника бойових дій (а.с. 30). З актового запису про смерть № 377 від 09.07.2025 убачається, що мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] (а.с. 65). З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , від 22.08.2025 убачається, що остання та [PERSON] за даною адресою мешкали разом як родина з червня 2016 року по 17.05.2024до призиву останнього на службу в ЗСУ), зі слів свідків підтверджено факт спільного проживання, ведення господарства, проведення ремонту, догляд за городиною тощо) (а.с. 67). Відповідно до копії Сповіщення сім`ї № 72 від 24.09.2024, на ім`я [PERSON] , солдат [PERSON] , [INFO] , стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ВЧ [NUMBER] зник безвісти 20.09.2024 в районі н.п. Приютне Пологівського району Запорізької області під час виконання бойового завдання щодо здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі, стримування збройної агресії РФ під час бойового зіткнення з противником (а.с. 69). З листа начальника [INFO] № 6511 від 18.09.2025, наданого на виконання ухвали суду від 26.08.2025, убачається, що на [PERSON] , [INFO] , який з 20.09.2024 рахується безвісти зниклим, є наступні члени родини: батько [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ), мати [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ), син [PERSON] , [INFO] , дружина: розлучений (а.с. 70). З виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанку» [PERSON] убачається, що 31.12.2022 по рахунку [PERSON] проведена операція оплата товару (техніка «Всесвіт електроніки») на суму 13100 грн (а.с. 105). Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові в інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом стрів України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, проводили ремонт, купували побутову техніку у в період часу з червня 2016 року по 17.05.2024. У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі №544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17. Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині 1 статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом. За вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18). Чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та статті 315 ЦПК України. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21. Також, у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, зазначила, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення(ч.2 ст. 315 ЦПК України). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21, провадження № 61-15630св23). У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Аналогічними критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, провадження № 11-150апп23. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1статті 76 ЦПК України). Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вищевказаних вимог, позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю у період з червня 2016 року по [INFO] . Факт спільного проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] з зниклим безвісти [PERSON] , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з червня 2016 року по 17.05.2024, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, піклування чоловіка та жінки один про одного. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця та [PERSON] проживали в період з червня 2016 року по 17.05.2024 однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Доводи представника Міністерства оборони України про те, що існує спір про право, є необґрунтованими та не відповідають усталеній судовій практиці Верхового Суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для залишення заяви без розгляду. Також, незгода з доводами заявниці не свідчить про наявність між ними спору про право, оскільки [PERSON] має намір реалізувати передбачене законом право на отримання одноразової грошової допомоги. Доказів того, що на таку допомогу та кошти претендують інші особи, матеріали справи не містять. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved