Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебувала цивільна справа №686/10070/24 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] в інтересах якого діє його законний представник - [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про припинення права власності [PERSON] на 2/15 частки квартири [ADDRESS] та стягнення з [PERSON] на [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 2/15 частки вказаної квартири в розмірі 212 142,19 грн. Рішенням суду від 03.11.2025 року позовну заяву залишено без задоволення, у зв`язку із чим відповідач звернувся із заявою про стягнення з позивачів понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Представник заявника в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] , адвокат Клюцук В.П. в судовому засіданні заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу, вважає їх розмір завищеним та необґрунтованим, вказує, що відсутні докази оплати заявлених послуг, просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, вважає їх розмір завищеним та таким що не відповідає вимогам розумності та співмірності, просить зменшити розмір таких витрат до 1 500 грн., розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши подану заяву та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 07.11.2024 року, представник відповідача у поданих запереченнях на клопотання про призначення експертизи, заявляла, що докази на понесення витрат на правничу допомогу будуть подані стороною відповідача у порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 03.11.2025 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення, в задоволенні позову відмовлено. 10.11.2025 року надійшла заява представника відповідача із додаванням низки документів про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] від імені якого діє законний представник [PERSON] , судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Представником відповідача надано копію договору про надання правової допомоги №АО-186 від 14.10.2024 р., копію додатку №1 до договору від 14.10.2024 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 04.11.2025 року. Вказані докази є належними та допустимими щодо понесення відповідачем [PERSON] , від імені якого діє законний представник [PERSON] , витрат у сумі 20 000,00 грн. на професійну правничу допомогу. Щодо наявності чи відсутності підстав для покладення на позивача судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Порядок ухвалення судових рішень передбачено у ст. 259 ЦПК України. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Так, суд вважає необґрунтованими заперечення представника позивача [PERSON] щодо відсутності підстав для стягнення з позивачів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, то судові витрати покладаються на позивачів. В свою чергу представником позивача [PERSON] подано заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1 500 грн., оскільки заявлена позивачем сума є неспівмірною зі складністю справи та дійсною необхідністю понесення таких витрат. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, суд зауважує, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В питанні критеріїв слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містить додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19. Висновками у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved