Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 10.03.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №65377880, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти в розмірі, визначеного у договорі. 05 травня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір №05-05/25 про відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі 65377880 від 10.03.2024 року. В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15 840 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок гривень) 00 копйок, яка складається з: 3 000 (три тисячі гривень) 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 12 660 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят гривень) 00 копійок заборгованість за відсотками; Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 вересня 2025 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Відповідачем 30.09.2025 року надано до суду відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача оскільки відповідач вважає що жодним доказом не підтверджено та не доказано факту укладення кредитного договору №65377880 від 10.03.2024 року, надання ТОВ «ЕКО ФН» відповідачу коштів, відступлення права вимоги первісного кредитора та позивача та наявність будь-якої заборгованості. Разом з тим [PERSON] вказує що вона є дружиною військовослужбовця та просила стягнути лише заборгованість за тілом кредиту. 06 жовтня 2025 року позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до суду надано відповідь на відзив в якому він просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість оскільки вважає аргументи відповідача необґрунтованими та вважає що наданими матеріалами разом з позовом доведено всі факти та обставини справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 10.03.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №65377880, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти в розмірі, визначеного у договорі. 05 травня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір №05-05/25 про відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі 65377880 від 10.03.2024 року. В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15 840 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок гривень) 00 копйок, яка складається з: 3 000 (три тисячі гривень) 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 12 660 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят гривень) 00 копійок заборгованість за відсотками; Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положення ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. У відповідності до ч.1 та ч.5 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2422,40 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial