Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Айконс» (далі - ТОВ «ФК Айконс») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року в розмірі 6256 грн, а також судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК Айконс» вказує, що 03 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі\~ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та [PERSON] було укладено кредитний договір №3268107125/45659, згідно з умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язувалась сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 2000 грн, строк кредитування 10 днів, тобто до 12 січня 2020 року, процентна 1,9 відсотків на добу, відповідно до графіку платежів орієнтована сукупна вартість кредиту 2266,6 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 20 серпня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-20/08/2021, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року, укладеним з [PERSON] 25 серпня 2021 року між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК Айконс» укладено договір про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, відповідно до умов якого останній набув права вимоги за кредитним договором №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року, укладеним з [PERSON] . Ураховуючи викладене, оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань за договором кредиту №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року просили стягнути з [PERSON] на свою користь 6256 грн заборгованості, з яких: 2000 грн -\~заборгованість за сумою кредиту, 4256 грн - заборгованість за відсотками, а також судовий збір в розмірі 2422, 40 грн та 10500 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2025 року вказану справу передано до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному\~ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку наданим доказам, дійшов висновку про таке. За змістом статей\~626,\~628ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електроннукомерцію» N675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625\~ЦК України боржник не звільняється відвідповідальності за неможливість виконанняним грошовогозобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами п.1 ч.1ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Судом встановлено, що 03 січня 2020 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3268107125/45659, згідно з умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язувалась сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 2000 грн, строк кредитування 10 днів, тобто до 12 січня 2020 року, процентна 1,9 відсотків на добу, відповідно до графіку платежів орієнтована сукупна вартість кредиту 2266,6 грн. Згідно з п.\~1.5 кредитного договору, кредитні кошти надаються клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Кредитний договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~(п.6.1 договору). Згідно інформаційної довідки 03 січня 2020 року на картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] перераховано кредитні кошти в сумі 2000 грн. 20 серпня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-20/08/2021, у відповідності до умов якого останній набув право вимоги за кредитним договором №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року, укладеним з [PERSON] на загальну суму 6262 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу. 25 серпня 2021 року між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК Айконс» укладено договір про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, відповідно до умов якого останній набув права вимоги за кредитним договором №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року, укладеним з [PERSON] на загальну суму 6262 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу та платіжною інструкцією про оплату послуг згідно договору про відступлення прав вимоги №1-25/08/2021. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року. [PERSON] укладаючи договір, була належним чином ознайомлена з умовами кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем кредитний договір не оспорюється. Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. Разом з тим, суд не погоджується з розміром заборгованості за процентами за вказаними договорами з огляду на таке. За умовами договору кредиту №3268107125/45659 від 03 січня 2020 року сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 2000 грн, строк кредитування 10 днів, тобто до 12 січня 2020 року, процентна 1,9 відсотків на добу, відповідно до графіку платежів орієнтована сукупна вартість кредиту 2266,6 грн. Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість по процентах за договором кредиту становить 4256 грн. Вказана заборгованість нарахована за період з 03 січня 2020 року по 28 березня 2025 року включно. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно достатті 1048 ЦК Українипоза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися лише в межах строку кредитування. Умови п.1.2 вказаного договору про те, що строк дії договору 10 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором є суперечливими, так як цим ж пунктом визначено строк надання кредиту 10 днів, а Графіком розрахунків, що є додатком до договору проценти за користування кредитом також нараховані за 10 днів користування кредитом та визначено сукупну вартість кредиту в сумі 2266, 6 грн. Оскільки за вказаними умовами договору сторони погодили строк його дії до 12 січня 2020 року, тому після зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Таким чином розмір відсотків, який підлягає стягнення за вказаним договором при стандартній процентній ставці 1,9 % на добу та сумі кредиту 2000 грн становить 380 грн. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 2380 грн, що складається з 2000 грн заборгованості за тілом кредиту та 380 грн заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьоюстатті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2025 року між ОВ «ФК Айконс» та адвокатом Пархомчуком С.В. був укладений договір про надання правової допомоги №16/076/2025. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг до вказаного договору про надання вбачається, вартість наданих адвокатом юридичних послуг щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON] становить 10500 грн, з яких 2000 грн усна консультація тривалістю 1 години, складання позовної заяви тривалістю 2,5 години вартістю 5000 грн, інші клопотання, заяви подані до суду тривалістю 1,5 години вартістю 3000 грн та канцелярські витрати вартістю 500 грн. Зазначена справа не є складною та не потребує зазначеного адвокатом часу на надання усної консультації, будь-які інші заяви, окрім розподілу судових витрат, які могли бути подані разом з позовною заявою адвокатом не подавались. Тому, виходячи з\~критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у вказані справі мають становити 6500 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, заявлені позовні вимоги в сумі 6256 грн задоволено частково на суму 2380 грн, тобто на 38 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 920,51 грн судового збору та 2470 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial