Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

07 липня 2021 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Обґрунтовуючи позов, представник зазначає, що 21 лютого 1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 2019 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що зазначений шлюб було розірвано 28 січня 2020 року, відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/3901/19. Стверджує, що за період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства сторони, як подружжя, разом за спільні кошти придбали автомобіль марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору. Зазначає, що оскільки прав на керування транспортним засобом позивачка не має, то даний автомобіль був зареєстрований на чоловіка [PERSON] , однак використовувався сторонами в сімейних цілях. Крім того, позивачка зазначає, що під час спільного проживання разом, сторони побудували житловий будинок, загальною площею 250,4 кв.м., житлова площа 101,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , право власності на який оформлено на відповідача [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності видане реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області. Згідно звіту № 335 від 05 квітня 2021 року про проведення незалежної оцінки нерухомого майна ринкова вартість об`єкта становить 1\~605\~130 (один мільйон шістсот п`ять тисяч сто тридцять) гривень 00 копійок. Вказує, що відповідно до рішення 6 сесії 24 скликання Гостомельської селищної ради від 09 серпня 2002 року відповідачу було видано 19 вересня 2002 року державний акт серії IІ-КВ № 009619 на право приватної власності на землю, відповідно до якого йому було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1308 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель кадастровий номер 3210945900:01:072:1103 за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту № 336 про експертну грошову оцінку земельної ділянки ринкова вартість об`єкта становить 526\~070 (п`ятсот двадцять шість тисяч сімдесят) гривень 00 копійок. Зазначає, що [INFO] подружжя [PERSON] частину будинку та земельної ділянки подарували своєму сину [PERSON] . Вказує, що на час звернення до суду відповідачу на праві приватної власності належить 53/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м. та 69/100 земельної ділянки площею 1,1308 га, кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що майже рік відповідач обіцяв позивачу добровільно поділити спільно нажите майно, але обіцянки не виконав, оскільки, домовленості щодо способу поділу спільного майна між сторонами не досягнуто, позивачка змушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : 53/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 442996632109); 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1872257532109); автомобіль марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору. У порядку розподілу спільного майна подружжя: Визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину від 53/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 442996632109); 1/2 частину від 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1872257532109); 1/2 частину автомобіля марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору. Визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину від 53/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 442996632109); 1/2 частину від 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1872257532109); 1/2 частину автомобіля марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 22 липня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 21 жовтня 2021 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. частково задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Котар Світлани Володимирівни про забезпечення позову, до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі №367/4991/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя накладено арешт на транспортний засіб Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору, що належить [PERSON] . 13 листопада 2023 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначає, що дійсно 21 лютого 1976 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Юхнівською сільською радою Миронівського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21 лютого 1976 року зроблено запис № 2. Вказує, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. 28 січня 2020 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб було розірвано. Зазначає, що визнає той факт, що під час шлюбу подружжям був побудований житловий будинок, загальною площею 250,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та була приватизована земельна ділянка площею 1,1308 га, кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, за адресою: [ADDRESS] . Наголошує на тому, що твердження позивача про те, що дійти згоди та поділити житловий будинок не можливо, оскільки [PERSON] не виконав обіцянки про добровільний поділ є хибним та оманливим, зважаючи, що він дійсно намагався здійснити добровільний поділ житлового будинку та приватизованої земельної ділянки, підтвердженням даного факту є те, що в грудня 2019 року він замовив та виготовив технічні паспорта на окремі, вже поділені частини житлового будинку, як для позивача так і для нього самого, замовив та розробив варіанти поділу земельної ділянки та більше того підготовив варіанти затвердження мирової угоди для поділу спільного майна, однак саме із вини та через бездіяльність [PERSON] сторони не дійшли згоди щодо добровільного поділу майна, остання відмовляється від підписання цивільно-правових угод. Відповідач стверджує, що він має бажання поділити житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , проте позивач вирішила звернутися до суду із даним питанням. Вказує, що твердження позивача відносно автомобіля марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, який нібито придбаний подружжям за спільні кошти є неправдивим та таким, що вводить суд в оману, оскільки на день фактичної покупки зазначеного автомобіля подружнє життя між ними вже закінчилося, вони припинили ввести спільне господарство, що в результаті призвело до його звернення з позовною заявою про розірвання шлюбу до Ірпінського міського суду Київської області. Зазначає, що спірний автомобіль ним куплений за власні кошти. Стверджує, що в період спільного проживання у них дійсно був власний автомобіль «Фольксваген», проте вказаний автомобіль потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 18 вересня 2018 року, у результаті чого пошкоджене авто було продано та відшкодовано страховою службою збитки спричинені дорожньо-транспортною пригодою. Отримані грошові кошти за автомобіль подружжя поділило між собою та кожен використав їх у власних цілях Вказує, що він використав кошти для покупки автомобіля марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, таким чином є зазначений автомобіль є його особистою власністю. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить в частині вимог [PERSON] стосовно автомобіля марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, відмовити, в іншій частині позовних вимог не заперечує здійснити поділ майна подружжя, враховуючи саме його запропоновані варіанти поділу. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 30 січня 2024 року задоволено клопотання представника\~позивача [PERSON] [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи, призначено в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя,\~судову\~автотоварознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання щодо ринкова вартість автомобіля марки Hyundai, модель Santa\~FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , на дату оцінки, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 01 травня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку з тим, що позивач відмовляється від своїх позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіля марки Hyundai, модель Santa FE, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, а тому відпала необхідність в проведені судової автотоварознавчої експертизи. Крім того, 01 травня 2024 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла уточнена позовна заява, у якій представник просить позовні вимоги розглядати в наступній редакції, а саме: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : 53/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 442996632109); 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1872257532109); визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину від 53/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 442996632109); 1/2 частину від 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1872257532109); визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину від 53/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 442996632109); 1/2 частину від 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1872257532109); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 14 травня 2024 року поновлено провадження у справі № 367/4991/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Протокольною ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 27 серпня 2024 року долучено до матеріалів справи уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у зв`язку з чим позовні вимоги розглядаються в редакції викладеній в цій заяві. 09 жовтня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, у якій зазначає, що під час розгляду справи, а саме 24 лютого 2022 року почалося повномасштабне відкрите збройне вторгнення російської федерації на територію України, внаслідок чого житловий будинок, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] було знищено. Стверджує, що [PERSON] було видано компенсацію за знищене нерухоме майно в вигляді житлового сертифікату, реєстраційний номер сертифіката в РПЗМ:ЖС-01.02.2024-3925, дата початку дії житлового сертифіката 01 березня 2024 року, розмір компенсації, на який видано житловий сертифікат становить 3 574 050 (три мільйони п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот) гривен 29 копійок. Вказує, що [PERSON] 13 березня 2024 року здійснив купівлю квартири під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975296132109, купівля квартири на ім`я [PERSON] здійснювалася за рахунок наданої грошової компенсації за житловим сертифікатом [PERSON] на придбання житла відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України та державного реєстру майна пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» №2923-ІХ від 23 лютого 2023 року, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року №600 «Про затвердження Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна». Наголошує на тому, що знищене нерухоме майна в наслідок бойових дій, а саме житловий будинок, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна: 442996632109, за який надана компенсація є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а отже і придбана квартира 13 березня 2024 року на ім`я відповідача [PERSON] за житловим сертифікатом РПЗМ:ЖС-01.02.2024-3925 за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя, та у порядку розподілу спільного майна подружжя за [PERSON] має буди визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, просить прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову, а позовні вимоги розглядати в редакції викладеній в цій заяві, а саме: Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : квартиру під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975296132109; 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1872257532109). У порядку розподілу спільного майна подружжя: Визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину квартири під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975296132109; 1/2 частину від 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1872257532109). Визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину квартири під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975296132109. 1/2 частину від 69/100 земельної ділянки площею 0,1308 га., кадастровий номер 3210945900:01:072:1103, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1872257532109). Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 09 жовтня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 11 грудня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про часткове визнання позовних вимог, у якому зазначає, що відповідач [PERSON] частково визнає позовні вимоги зазначені позивачем [PERSON] , а саме [PERSON] не проти здійснити поділ 69/100 частин земельної ділянки кадастровий номер: 3210945900:01:072:1103, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), натомість [PERSON] категорично заперечує вимоги [PERSON] щодо поділу квартири під номером [ADDRESS] , у зв`язку з наступним. Представник відповідача вказує, що 13 березня 2024 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири [PERSON] набув право власності на квартиру під номером [ADDRESS] , дана квартира куплена за рахунок наданої грошової компенсації за житловим сертифікатом на придбання житла відповідно до ЗУ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської Федерації проти України». Стверджує, що в силу вище вказаного закону на квартиру під номером [ADDRESS] накладено заборону (арешт) терміном на 5 років. Вказує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2020 року (даний факт між [PERSON] не заперечується та визнається), таким чином квартира під номером [ADDRESS] є особистою власністю [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, зазначає, що [PERSON] частко визнає позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки, в решті вимог просить відмовити. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 11 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименка Дмитра Борисовича належним чином засвідчені копії: договору купівлі-продажу квартири від 13 березня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №711 укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; інформаційної довідки 369566265 від 13 березня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 442996632109; житлового сертифіката в РПЗМ: ЖС-01.03.2024-3925 дата початку дії житлового сертифікату 01 березня 2024 року. 27 лютого 2025 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименка Дмитра Борисовича надійшли витребувані судом докази. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 10 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме в частині поділу земельної ділянки, в решті позовних вимог просив відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 лютого 1976 року Виконавчим комітетом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 21 лютого 1976 року складено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26229534 від 01 вересня 2014 року, за [PERSON] 16 серпня 2014 року на підставі свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради народних депутатів 03 лютого 1990 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 250,4 кв.м., житлова площа 101,6 кв.м., номер запису про право власності: 6846750. Згідно з Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Гостомельського селищної ради народних депутатів від 03 лютого 1990 року, будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] на підставі рішення виконкому Ірпінської міської ради № 366/8 від 28 грудня 1989 року, акту приймання будинку від 09 серпня 1989 року та записано до реєстрової книги за номером 1806. Відповідно до звіту № 335 про проведення незалежної оцінки нерухомого майна, а саме житлового будинку, загальною площею 250,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , виконаного 05 квітня 2021 року оцінювачем [PERSON] на замовлення [PERSON] , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 1\~605\~130 (один мільйон шістсот п`ять тисяч сто тридцять) гривень 00 копійок. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-3202901942014 від 23 червня 2014 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення 6 сесії 24 скликання Гостомельської селищної ради від 09 серпня 2002 року, документ, що посвідчує право: Державний акт ІІ-КВ 009619 від 19 вересня 2002 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 19 вересня 2002 року, [PERSON] , який мешкає [ADDRESS] , на підставі рішення 6 сесії 24 скликання Гостомельської селищної ради народних депутатів від 09 серпня 2002 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1308 га, земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] , землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Згідно із звітом № 336 про експертну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, загальною площею 0,1308 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , виконаного 05 квітня 2021 року оцінювачем [PERSON] на замовлення [PERSON] , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 526\~070 (п`ятсот двадцять шість тисяч сімдесят) гривень 00 копійок. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 264608409 від 06 липня 2021 року, 47/100 частки житлового будинку загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування 47/100 часток житлового будинку № 621 від 15 липня 2019 року виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочним О.В., номер запису про право власності / довірчої власності: 32391841; 53/100 частки житлового будинку, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради народних депутатів 03 лютого 1990 року, номер запису про право власності / довірчої власності: 6846750. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 264591820 від 06 липня 2021 року, 69/100 частки земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі відомості з Державного земельного кадастру № 11818036 виданої 15 липня 2019 року, номер запису про право власності / довірчої власності: 32394876; 31/100 частки земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування 31/100 частки земельної ділянки № 623 від 15 липня 2019 року виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочним О.В., номер запису про право власності / довірчої власності: 32394777. Відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 січня 2020 року у справі № 367/3901/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 лютого 1976 року Юнахівською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 2, розірвано. Враховуючи зазначене вище, судом встановлено, що на момент розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належало 53/100 частки житлового будинку, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та 69/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За правилами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України. Відповідно до статті 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з статтею 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним з подружжям під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. За приписами ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, у відповідності з ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної, власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 69 СК України, встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова Пленуму), а саме в п. п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби: грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що 53/100 частини житлового будинку, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та 69/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є об`єктами права спільної сумісної власності, оскільки набуті у власність [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] . У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки кожного з подружжя у якій є рівними, а також те, що відповідач не заперечує щодо поділу зазначеної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині поділу 69/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:072:1103, площею 0,1308 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині поділу квартири [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Так, встановлено, що 53/100 частини житлового будинку, загальною площею 250,4 кв.м., житловою площею 101,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] оскільки набутий у власність у період їхнього шлюбу. Вказаний житловий будинок було знищено під час повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України та демонтовано, що підтверджується відповіддю Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області [PERSON] від 21 лютого 2024 року. 01 березня 2024 року відповідачу [PERSON] було видано компенсацію за знищений житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у вигляді житлового сертифікату, реєстраційний номер сертифіката в РПЗМ: ЖС-01.03.2024-3925, розмір компенсації на який видано житловий сертифікат становить 3 574 050 (три мільйони п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот) гривен 29 копійок, що підтверджується Витягом з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації про житловий сертифікат від 13 березня 2024 року. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 13 березня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., зареєстровано в реєстрі за № 711, [PERSON] продала та передала у власність [PERSON] , а [PERSON] купив та прийняв у власність квартиру під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975296132109. Квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 61,4 кв.м., житлова площа становить 35,4 кв.м. Згідно з пунктом 3 Договору купівлі-продажу квартири, купівля квартири на ім`я [PERSON] здійснюється за рахунок наданої грошової компенсації за житловим сертифікатом [PERSON] на придбання житла відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923-IX від 23 лютого 2023 року (зі змінами), а також Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року № 600 «Про затвердження Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна». Фінансування придбання житла [PERSON] забезпечується житловим сертифікатом, реєстраційний номер житлового сертифіката в РПЗМ: ЖС-01.03.2024-3925, дата початку дії житлового сертифіката 01 березня 2024 року (дата закінчення дії житлового сертифіката 01 березня 2029 року), розмір компенсації, на який видано житловий сертифікат становить 3 574 050 (три мільйони п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятдесят) гривень 29 копійок. Відповідно до зазначеного нотаріусом в пункті 11 Договору купівлі-продажу квартири, нотаріусом перевірено факт державної реєстрації припинення права власності покупця на знищений житловий будинок за який надана компенсація у зв`язку із його знищенням. Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався, та триває станом на момент постановлення судового рішення по даній справі. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи державна територію України, а також окупація або анексія частини території України; блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України; засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях; дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому восьмому цієї статті; застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів; особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 23 лютого 2023 року Верховною Радою України було прийнято Закон України № 2923-IX «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України». Закон України № 2923-ІХ передбачає, що у разі знищення або пошкодження житла або майна громадян, зокрема внаслідок війни, громадяни мають право на отримання компенсації від держави. Відповідно до статей 60, 61, 68, 70 Сімейного кодексу України та статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності; розірвання шлюбу не припиняє цього права; а майно, набуте замість спільного, у тому числі компенсація чи інше відшкодування, зберігає правовий режим спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що житловий сертифікат, отриманий [PERSON] є компенсацією за спільне майно подружжя, а саме зруйнований житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] , таким чином, квартира придбана за рахунок коштів цього сертифіката, є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а отже позовні вимоги в частині поділу квартири під номером [ADDRESS] підлягають задоволенню. Також, суд зазначає, що приписами ч. 17 ст. 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» визначено, що отримувач компенсації не має права відчужувати об`єкт житлової нерухомості, земельну ділянку, на якій розташовано такий об`єкт, частку у праві власності на таке майно, придбані (у тому числі проінвестовані/профінансовані) ним з використанням житлового сертифіката, протягом п`яти років. Згідно з пп. 1 п. 58 Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 № 600, нотаріус одночасно з посвідченням договору про придбання житла накладає заборону відчуження житла, що придбавається з використанням житлового сертифіката, строком на п`ять років. Відповідно до Договору купівлі-продажу\~квартири від\~13\~березня 2024\~року, судом встановлено, що на виконання ст. 73 Закону України «Про нотаріат», ч. 17 ст. 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» та у зв`язку із засвідченням даного Договору купівлі-продажу, нотаріусом накладено заборона на відчуження зазначеної в Договорі квартири під номером [ADDRESS] , яка належить [PERSON] строком на п`ять років. При цьому, суд дійшов висновку, що накладення заборони на відчуження житла, придбаного з використанням житлового сертифіката, не перешкоджає реалізувати права сторін щодо поділу майна подружжя, як це відбувається, наприклад, у випадку поділу спільного майна, яке перебуває в іпотеці. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 21 жовтня 2021 року по справі № 367/4991/21 частково задоволено заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, до набрання рішення суду законної сили у даній справі накладено арешт на транспортний засіб HYUNDAI, модель SANTA FE, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору, що належить [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Підставою до скасування є зміна умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову скасовуються судом який їх застосовував, якщо відпали підстави з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Таким чином, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2021 року у справі № 367/4991/21 підлягають скасуванню. Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 11\~350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved