Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

В березні 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулась до суду з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі по тексту - відповідач), третя особа: Офіс Генерального прокурора (далі по тексту - третя особа), про стягнення грошових коштів, у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти в сумі 1 023 973,98 дол. США, що станом на 28.03.2025 згідно офіційного курсу іноземних валют, встановлених Національним банком України еквівалентна сумі у розмірі 42 480 891,72 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в межах кримінального провадження №22021000000000363 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2023 у справі №461/3230/22, провадження №1-кс/461/5152/23, накладено арешт на належні позивачці грошові кошти у розмірі 1 023 973,98 дол. США, які розміщені на банківському рахунку, що відкритий на ім`я [PERSON] у АТ «Сенс Банк» із забороною (до завершення досудового розслідування та судового розгляду) розпоряджатися ними у будь-який спосіб; передано арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними в порядку та на умовах визначених статтями 19-21 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». В подальшому, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 у справі №461/3230/22, провадження №1-кс/461/1442/24, скасовано накладений в межах кримінального провадження №22021000000000363 арешт на грошові кошти у розмірі 1 023 973,98 дол. США, які розміщені на банківському рахунку, що відкритий на ім`я [PERSON] у АТ «Сенс Банк», скасовано встановлену заборону щодо користування та розпоряджання коштами у будь-який спосіб, скасовано передачу арештованого майна (грошових коштів) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними в порядку та на умовах визначених статтями 19-21 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». З метою забезпечення виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 про скасування арешту майна, адвокат позивачки неодноразово письмово звертався до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі по тексту - АРМА), однак кожного разу отримував відмову з різних підстав, а саме: не надходження до АРМА від суду належним чином засвідченої копії ухвали суду про скасування арешту майна; відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень судового рішення про скасування арешту майна; відсутність на судовому рішенні про скасування арешту майна відомостей про дату набрання чинності рішення суду. У відповідь на лист представника позивачки від 03.09.2024, листом від 06.09.2024 АРМА повідомила повторно про відсутність ухвали про скасування арешту майна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також про те, що АРМА отримано інформацію, якою встановлено наявність у [PERSON] громадянства країни агресора - рф. Також в листі зазначено, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», якою встановлено мораторій (заборону) на виконання грошових та інших зобов`язань та виконання в примусовому порядку, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або громадяни російської федерації до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. Враховуючи отримання АРМА інформації про наявність у [PERSON] громадянства рф, правові підстави для повернення грошових коштів у АРМА відсутні. Позивачка зазначає, що 17.10.2024 посольством рф в Сполученому Королівстві Великобританії та Північної Ірландії задоволено заяву про вихід [PERSON] з громадянства рф, про що видано довідку про припинення громадянства рф від 17.10.2024, відповідно до якої вона не являється громадянкою рф з 17.10.2024. 15.11.2024 позивачка вчергове звернулась до АРМА з вимогою про виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024, до якого додала копії документів про припинення громадянства рф з 17.10.2024, а також відомості про те, що вона має зареєстроване місце проживання в м. Києві і є громадянкою Держави Ізраїль. Однак на вказану вимогу, 19.12.2024 позивачка вчергове отримала відповідь від АРМА про відсутність правових підстав для повернення грошових коштів на підставі ухвали слідчого судді від 06.03.2024. Незважаючи на наявність достатніх правових підстав для виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 у справі №461/3230/22, провадження №1-кс/461/1442/24, АРМА продовжує протиправно ігнорувати передбачений положеннями ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», обов`язок щодо повернення позивачці грошових коштів у сумі 1 023 973,98 доларів США, та без відповідної правової підстави утримувати вказане майно, а також відсотки, що нараховуються за весь час користування грошима, які належать позивачці. На підставі зазначеного позивачка просила суд про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі. 28.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. У відзиві представник відповідача зазначила, що на виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2023 про арешт майна, яке перебуває у володінні [PERSON] , грошові кошти в розмірі 1 023 973,98 доларів США, які розміщені на банківському рахунку [PERSON] у АТ «Сенс Банк» перераховані на рахунки АРМА і розміщені Національним агентством на депозиті у Філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Наказом АРМА від 17.05.2024 №210 «Про придбання облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації» прийнято рішення про придбання облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації» в обсязі на суму 31 000 000,00 доларів США та 6 500 000,00 євро, яке було погоджене розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.07.2024 №614-р «Про погодження обсягу придбання Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації». За рахунок грошових коштів, які передані в управління АРМА ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2023, в сумі 1 023 973,98 доларів США, АРМА було придбано 1006 штук облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації» в доларах США (дата погашення 21.08.2025). Отже, грошові кошти, які заявлені позивачкою до стягнення відсутні на депозитних рахунках АРМА та обліковуються на рахунках АРМА в цінних паперах. 15.05.2024 до АРМА надійшла ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 про скасування арешту майна, також на адресу відповідача надходили неодноразові письмові звернення від [PERSON] та її представника щодо повернення грошових коштів у зв`язку із скасуванням арешту, на які щоразу були надані обґрунтовані відповіді про відсутність підстав для задоволення вимоги [PERSON] про перерахування коштів на вказані нею банківські реквізити. Представник відповідача зазначила, що інформація про наявність у [PERSON] громадянства рф на запит АРМА підтверджена розвідданими правоохоронних органів, а також змістом судового рішення, яким накладено арешт на грошові кошти позивачки. З урахуванням припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між Україною та рф, припиненням будь-якого листування, що стосується співробітництва з установами рф на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права, у АРМА відсутні правові підстави перевірити достовірність поданої [PERSON] довідки про припинення громадянства рф, реєстраційний номер 129015864 від 17.10.2024 виданої Посольством рф в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. За відсутності належного підтвердження виходу [PERSON] з громадянства рф, на повернення їй грошових коштів як власнику, у тому числі в примусовому порядку, діє мораторій (заборона) установлений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації». У підготовчому засіданні 23.06.2025 представник відповідача заявила клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні, у межах якого арештовано кошти позивачки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2025 залучено Офіс Генерального прокурора у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 17.07.2025 від представника третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву у яких представник зазначила, що підставою арешту грошових коштів стало їх визначення речовим доказом у кримінальному провадженні та перевірка обставин, за яких [PERSON] їх отримала. Про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №22021000000000363 не повідомлялось. Підставою скасування арешту майна стало відсутність доказів, що грошові кошти отримані злочинним шляхом, у зв`язку з чим повторний арешт не накладався. Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна в апеляційному порядку не оскаржувалась. Вирішення даного спору на теперішній час на права та обов`язки Офісу Генерального прокурора не вплине. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Зазначив, що у зв`язку із скасуванням арешту майна на даний час відсутні підстави для подальшого утримання відповідачем коштів належних позивачці. Представник відповідача заперечила проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи підтримала подані 17.07.2025 письмові пояснення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами пунктів 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. У межах кримінального провадження № 22021000000000363, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2021, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2023 у справі № 461/3230/22, провадження №1-кс/461/5152/23, накладено арешт на майно, яке перебуває у володінні [PERSON] , а саме на грошові кошти в розмірі 1 023 973,98 доларів США, які розміщені на банківському рахунку [PERSON] у АТ «Сенс Банк», заборонивши до завершення розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб; арештоване майно передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ним в порядку та на умовах визначених статтями 19, 20, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Правові та організаційні засади функціонування АРМА визначає Закон України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон №772-VIII) та Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 613 (далі - Положення № 613). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №772-VIII Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №772-VIII управління грошовими коштами у готівковій та безготівковій формах у будь-якій валюті, а також банківськими металами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні або у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, здійснюється Національним агентством шляхом: 1) їх розміщення на депозитних рахунках Національного агентства у відповідній валюті або банківському металі, відкритих у державних банках, визначених на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі, за договором банківського вкладу на вимогу, за наявності висновку Національного банку України про створення умов для визнання банку проблемним або неплатоспроможним; 2) продовження їх розміщення до закінчення строку дії договору депозиту на депозитному рахунку власника в банку, в якому вони були розміщені на момент накладення арешту, із забороною здійснення видаткових операцій та виплати процентів чи доходу в іншій формі згідно з умовами договору. У випадку закінчення строку дії договору депозиту з наступного дня подальше управління відповідними коштами або банківськими металами разом з нарахованими після накладення арешту процентами чи іншими видами доходу здійснюється в порядку, визначеному пунктом 1 цієї частини. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали слідчого судді від 20.09.2023, грошові кошти в розмірі 1 023 973,98 доларів США, які розміщені на банківському рахунку [PERSON] у АТ «Сенс Банк», перераховані на рахунки АРМА і розміщені Національним агентством на депозиті у Філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 2-2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №772-VIII (в редакції Закону № 3638-IX від 23.04.2024) Національне агентство може прийняти рішення про придбання за рахунок грошових коштів, розміщених на рахунках Національного агентства у національній та іноземній валюті, облігацій внутрішньої державної позики "Військові облігації", номінальна вартість яких визначена у відповідній валюті (національній або іноземній), в обсягах, погоджених Кабінетом Міністрів України, але не більше ніж у розмірі, що становить 80 відсотків коштів, що обліковуються на всіх депозитних рахунках Національного агентства у відповідній валюті (національній або іноземній). Встановлено, що Наказом АРМА від 17.05.2024 № 210 «Про придбання облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації» прийнято рішення про придбання облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації» в обсязі на суму 31 000 000,00 доларів США та 6 500 000,00 євро, яке було погоджене розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.07.2024 № 614-р «Про погодження обсягу придбання Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації», що підтверджується копією зазначеного Наказу, який міститься в матеріалах справи. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, грошові кошти, які заявлені позивачкою до стягнення відсутні на депозитних рахунках АРМА та обліковуються на рахунках АРМА в цінних паперах, оскільки за рахунок коштів в сумі 1 023 973,98 доларів США, які передані в управління АРМА ухвалою слідчого судді від 20.09.2023, АРМА було придбано 1006 штук облігацій внутрішньої державної позики «Військові облігації» в доларах США. Однак відповідні докази в матеріалах справи відсутні, а тому суд критично ставиться до таких доводів представника відповідача та не приймає їх до уваги. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону №722-VIII у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт розміщених на рахунках АРМА грошових коштів або банківських металів, АРМА перераховує відповідні кошти та нараховані за ними проценти або здійснює переказ банківських металів та нарахованих за ними процентів на рахунок їх законного власника протягом трьох робочих днів з дня надання ним інформації про реквізити рахунка. Також у підпункті 31 пункту 4 Положення визначено, що у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також надходження від суду прийнятого ним судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт розміщених на рахунках АРМА коштів або банківських металів, АРМА перераховує відповідні кошти та нараховані за ними відсотки або здійснює переказ банківських металів та нарахованих за ними відсотків на рахунок їх законного власника. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 у справі № 461/3230/22 арешт на майно, накладений у межах кримінального провадження № 22021000000000363 на грошові кошти, які розміщені на банківському рахунку [PERSON] , та встановлену заборону щодо користування та розпорядження цими коштами, скасовано. Також цією ж ухвалою скасовано передачу арештованого майна (грошових коштів) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними в порядку та на умовах визначених статтями 19-21 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 у справі №461/3230/22, провадження №1-кс/461/1442/24, про скасування арешту майна, позивачка та її представник неодноразово письмово звертались до АРМА, однак кожного разу отримували відмову з різних підстав. Так, 16.05.2024 адвокат Жукова В.В. в інтересах [PERSON] звернувся до АРМА з листом про виконання ухвали слідчого судді від 06.03.2024 про скасування арешту та перерахування коштів в сумі 1 023 973,98 доларів США на реквізити вказані в листі. Листом АРМА від 22.05.2024 адвокату Жукову В.В. повідомлено, що питання про повернення грошових коштів на виконання ухвали слідчого судді від 06.03.2024 буде розглянуто після надходження до АРМА заяви власника рахунку [PERSON] , а також засвідчених власноруч [PERSON] копій сторінок паспорта, на яких є відмітки, ідентифікаційного номера та реквізитів банківського рахунку для подальшої її ідентифікації як власника грошових коштів. Також у відповіді зазначено, що ухвали слідчого судді від 06.03.2024 отримана АРМА 15.05.2024 разом із супровідним листом від суду, однак станом на 22.05.2024 зазначене судове рішення відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 12.07.2024 адвокат Жуков В.В. в інтересах [PERSON] звернувся до АРМА повторно з вимогою здійснити перерахування коштів в сумі 1 023 973,98 доларів США, з підстав визначених ч. 3 ст. 20 Закону №722-VIII, за реквізитами зазначеними в попередньо надісланих до АРМА листах. Листом АРМА від 22.07.2024 адвокату Жукову В.В. надано відповідь, в якій АРМА повідомило, що ухвала слідчого судді від 06.03.2024, яка надійшла до АРМА 15.05.2024 листом Галицького районного суду міста Львова від 06.03.2024, не містить відомостей про дату набрання чинності вказаним судовим рішенням і станом на 22.07.2024 таке судове рішення відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З аналогічними зверненнями [PERSON] та адвокат Жуков В.В. в інтересах [PERSON] звертались до АРМА повторно листами від 25.07.2024, 28.08.2024, на які 29.08.2024 АРМА надіслано у відповідь лист про відсутність ухвали слідчого судді від 06.03.2024 про скасування арешту майна в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 03.09.2024 адвокат Жуков В.В. в інтересах [PERSON] вчергове звернувся до АРМА із вимогою здійснити перерахування коштів в сумі 1 023 973,98 доларів США, з підстав визначених ч. 3 ст. 20 Закону №722-VIII, за реквізитами зазначеними в попередньо надісланих до АРМА листах. На звернення адвоката Жукова В.В. листом АРМА від 06.09.2024 повторно зазначило про відсутність ухвали слідчого судді від 06.03.2024 про скасування арешту майна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також повідомлено, що у порядку взаємодії з правоохоронними органами АРМА отримано інформацію, якою встановлено наявність у [PERSON] громадянства країни агресора - рф. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», якою встановлено мораторій (заборону) на виконання грошових та інших зобов`язань та виконання в примусовому порядку, кредиторами (стягувачами) за якими є рф або громадяни рф до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. Враховуючи отримання АРМА інформації про наявність у [PERSON] громадянства рф, правові підстави для повернення грошових коштів у АРМА відсутні. 15.11.2024 [PERSON] звернулась до АРМА з листом, який посвідчено нотаріально про перерахування коштів в сумі 1 023 973,98 доларів США на реквізити вказані в листі. Також до листа додано наступні документи: копію посвідки на тимчасове проживання запис №19830727-09525, дата видачі 11.11.2024; витяг з реєстру територіальної громади за № 2024/013751958 від 13.11.2024, яким підтверджується місце її проживання в м. Києві; копію паспорта за № [NUMBER] , яким підтверджується її громадянство держави Ізраїль; копію довідки Посольства рф в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії за № 129015864 від 17.10.2024, яка засвідчує відсутність (припинення) [PERSON] громадянства рф. На звернення [PERSON] листом АРМА від 19.12.2024 у задоволенні вимоги про перерахування коштів в сумі 1 023 973,98 доларів США на вказані нею банківські реквізити відмовлено. Згідно змісту вказаного листа, відмова мотивована тим, що у АРМА відсутні правові можливості та повноваження щодо визнання та перевірки дійсності копії документа у вигляді довідки Посольства (із урахуванням припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між Україною та рф; припинення будь-якого листування, що стосується співробітництва з установами рф на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права), яка в даному випадку має юридичні наслідки, тому правові підстави для повернення грошових коштів на підставі ухвали слідчого судді від 06.03.2024 у справі №461/3230/22 відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону №772-VIII, у АРМА відсутні. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як встановлено вище, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 у справі № 461/3230/22 арешт на майно, накладений у межах кримінального провадження № 22021000000000363 на грошові кошти, які розміщенні на банківському рахунку [PERSON] , та встановлену заборону щодо користування та розпорядження цими коштами, скасовано. Також цією ж ухвалою скасовано передачу арештованого майна (грошових коштів) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними в порядку та на умовах визначених статтями 19-21 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. Судом установлено, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2024 у справі № 461/3230/22 про скасування арешту на майно, накладеного у межах кримінального провадження № 22021000000000363, а саме на грошові кошти, які розміщенні на банківському рахунку [PERSON] , надійшла до АРМА 15.05.2024, що підтверджується копією супровідного листа суду із відміткою АРМА про дату його отримання. У відповідності до положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про скасування арешту майна апеляційному оскарженню не підлягає, тому відповідно до положень ч. 5 ст. 532 КПК України дана ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто 06.03.2024. За приписами ч. 1 ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт, АРМА, перераховує відповідні кошти та нараховані за ними проценти або здійснює переказ банківських металів та нарахованих за ними процентів на рахунок їх законного власника протягом трьох робочих днів з дня надання ним інформації про реквізити рахунка. З огляду на встановлені обставини справи, з урахуванням зазначених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відпали правові підстави для набуття відповідачем належних позивачці коштів у розмірі 1 023 973,98 дол. США, які розміщені на банківському рахунку, що відкритий на ім`я [PERSON] у АТ «Сенс Банк», оскільки арешт на зазначені грошові кошти було скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неможливості визнання та перевірки дійсності наданих позивачкою документів щодо припинення громадянства рф з огляду таке. Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2024 посольством рф в Сполученому Королівстві Великобританії та Північної Ірландії задоволено заяву про вихід [PERSON] з громадянства рф, про що видано довідку про припинення громадянства рф від 17.10.2024, відповідно до якої [PERSON] не являється громадянкою рф з 17.10.2024, копія зазначеної довідки міститься в матеріалах справи переклад якої нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. від 14.11.2024. Така довідка разом із нотаріально посвідченим її перекладом була надана позивачем відповідачу в листі від 15.11.2024, що не оспорюється відповідачем. Окрім того, до листа позивачки від 15.11.2024 також були долучені витяг з реєстру територіальної громади від 13.11.2024, який підтверджує реєстрацію місця проживання позивачки в м. Києві, та копію паспорта громадянки Держави Ізраїль, дійсного до 19.07.2027, копії зазначених документів містяться в матеріалах справи. Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з положеннями ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В ході розгляду справи відповідач не спростував належними та допустимими доказами подані позивачкою докази про вихід з громадянства рф з 17.10.2024. З огляду на викладене, у суду відсутні підстави вважати, що на позивачку розповсюджується дія мораторію (заборона) установлена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації». Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачки, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки витрати по оплаті судового збору у розмірі 15 140,00 грн.

Outcome: approved