Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

В червні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Обухівське» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача виплачені на виконання умов попереднього договору оренди земельної ділянки грошові кошти в сумі 135 000 грн., що складаються з виплачених позивачем коштів в сумі 35 000 грн., штрафу в сумі 100 000 грн. та судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.04.2016 року між ним та [PERSON] було укладено Попередній договір оренди земельної ділянки № 542с, відповідно до якого сторони зобов`язались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» відповідно до Державних актів, що знаходяться на території Першотравенської сільської ради, Нещерівської сільської ради, Обухівської міської ради, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди даної земельної ділянки. Позивачем, на виконання умов Попереднього договору, було виплачено відповідачу наступні грошові кошти: за 2016 рік 10 000 грн., за 2017 рік 10 000 грн., за 2018 рік 15 000 грн. З 07 по 29 грудня 2022 року в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 12016110230001223 від 02.09.2016 року позивачу став відомий факт грубого порушення умов Попереднього договору відповідачем, а саме 17.07.2019 року відповідач на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області № 10-4697/15-19-сг набула у власність земельну ділянку площею 3,5070 га, кадастровий номер 3223110100:06:001:0078 та передала її в оренду ТОВ «Роза-Л». Ухвалою суду від 22.08.2025 року скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.08.2024 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, доводи представника відповідача вважала безпідставними та необгрунтованими, просила їх відхилити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданих на адресу суду поясненнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки попередній договір оренди земельної ділянки №542С від 22.04.2016 року не є укладеним, так як в ньому відсутній предмет договору, оскільки відповідач на час його укладанення не мала права на земельну ділянку, тобто фактично предмету договору не існувало. Просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.04.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено Попередній договір оренди земельної ділянки № 542с, відповідно до якого сторони зобов`язались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» відповідно до Державних актів, що знаходяться на території Першотравенської сільської ради, Нещерівської сільської ради, Обухівської міської ради, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди даної земельної ділянки. Згідно п. 2 зазначеного договору майбутній орендар ПрАТ «Обухівське» до дати укладення основного договору зобов`язується за цим договором виплачувати майбутньому орендодавцеві щорічно до 31 грудня винагороду у розмірі 10 000 грн., з якої вираховуються податки згідно Податкового кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов попереднього договору позивач сплатив на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 10 000 грн. - за 2016 рік, 10 000 грн., - за 2017 рік, 15\~000 грн. - за 2018 рік. 20.12.2018 року сторонами укладено додаткову угоду про внесенння змін до Попереднього договору оренди земельної ділянки №542С від 22.04.2016 року якими внесено зміни щодо обов`язку майбутнього орендаря до укладення основного договору щорічно виплачувати [PERSON] винагороду, розміру такої винагороди та відповідальності сторін за порушення умов договору (п.1, 4, 6). 17.07.2019\~року [PERSON] \~на підставі\~наказу Головного\~управління Держгеокадастру в Київській області № 10-4697/15-19-сг набула у власність земельну ділянку площею 3,5070 га, кадастровий номер 3223110100:06:001:0078. 22.07.2019 року [PERSON] звернулася до Першотравенської сільської ради із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3223110100:06:001:0078. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав за відповідачкою зареєстровано 26.07.2019 року право власності на земельну ділянку площею 3,5070 га, кадастровий номер 3223110100:06:001:0078, та право оренди цієї земельної ділянки ТОВ «Роза-Л». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 3 ЦК України презюмує свободу договорів разом із рівністю учасників цивільних відносин, а також справедливість, добросовісність та розумність як загальні засади цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. За змістом частини другої статті 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Згідно частини третьої статті 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Частиною 2 статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтями 13-15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статті 4 вказаного закону орендодавцями земельних ділянок, зокрема, є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Таким чином, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ), або майнові права (ст. 760 ЦК). Право передання майна у найм (оренду) має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму (оренди). Згідно зі статтею 190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності, зокрема, на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку розміром 3,5070 га, кадастровий номер 3223110100:06:001:0078, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 26.07.2019 року. Таким чином, [PERSON] набула право власності на вказану земельну ділянку пізніше, ніж уклала попередній договір. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що укладаючи 22.04.2016 року попередній договір оренди земельної ділянки, [PERSON] не мала жодних прав власності або користування земельною ділянкою 3223110100:06:001:0078, а отже і не була уповноважена на укладення такого договору. Окрім того, у порушення вимог статті 15 Закону України «Про оренду землі» сторонами попереднього договору не погоджено всі істотні його умови з огляду на те, що попередній договір оренди від 22.04.2016 року не містить визначення об`єкту оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди тощо. Тобто з вказаного договору неможливо ідентифікувати, яку саме земельну ділянку мали передати в оренду ПрАТ «Обухівське» та на який строк, за яку ціну. Виходячи з наведеного, станом на час укладення попереднього договору оренди [PERSON] не мала права розпоряджатися земельною ділянкою та безпосередньо у договорі сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов цього договору, що є обов`язковим при укладенні попередніх договорів відповідно до ЦК України та Закону України «Про оренду землі». Отже, оскільки сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов основного договору, суд приходить до висновку, що такий договір є неукладеним, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Враховуючи вищеневедене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відмовляючи по суті у задоволенні позову ПрАТ «Обухівське» суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності про що подавав заяву представник відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed