Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

02.05.2025 [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 09.11.2006 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.12.2021. Від шлюбу у них є дві дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 25.06.2024 Подільським районним судом міста за заявою позивача видано судовий наказ, яким стягнуто на її користь з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку до повноліття дітей. На даний час дочка сторін [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання в Українському державному університеті імені [PERSON] . Доходу позивачки не вистачає для забезпечення повноцінного утримання дитини, а тому вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту її звернення до суду з даним позовом та до припинення дочкою навчання. Ухвалою суду від 15.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 25.08.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідач зазначив, що хоча й діти проживають з позивачкою, однак він приймає активну участь в їх утриманні. Так, саме із відповідачем було укладено договір щодо навчання їхньої старшої дочки та саме він сплачував кошти за її навчання. При цьому, враховуючи те, відповідач є учасником бойових дій, дочку було переведено на бюджетну форму навчання. Крім того, він продовжує оплачувати комунальні послуги у квартирі, в якій продовжує на даний час проживати позивачка з дітьми. Також відповідач просить врахувати, що у вересні 2023 року він одружився та на даний час його дружина перебуває на його утриманні. Разом із дружиною вони на кредитні кошти придбали квартиру, за яку щомісячно сплачують відповідну суму коштів. Ухвалою суду від 11.09.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору дочку сторін [PERSON] 16.09.2025 позивач подала відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Перед початком судового засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. За таких обставин, із урахуванням наявних в матеріалах справи заяв по суті, поданих сторонами, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, з 09.11.2006 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.12.2021. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . 25.06.2024 Подільським районним судом міста за заявою позивачки видано судовий наказ №758/7583/24, яким стягнуто на її користь з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, починаючи з 19.06.2024 і до досягнення дітьми повноліття. Встановлено також, що на час звернення позивачки із даним позовом до суду старша дочка сторін [PERSON] є повнолітньою, оскільки [INFO] їй виповнилося 18 років, у зв`язку з чим було припинено стягнення з відповідача аліментів на її утримання. У позовній заяві позивачка стверджує, що дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Факт проживання дочки з позивачкою відповідачем не заперечується. Разом із цим, встановлюючи факт перебування дочки на утриманні позивачки та наявність підстав для стягнення аліментів на її утримання з відповідача, суд враховує наступне. Позивачка стверджує, що дочка продовжує навчання за контрактом та у зв`язку з цим потребує допомоги з боку відповідача. На підтвердження факту навчання дочки позивачка додала до позовної заяви копію договору про навчання від 01.09.2024 № 146/2024, згідно з яким [PERSON] навчається в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова на платній формі навчання, строк навчання - до 01.07.2025. Разом із цим, зі змісту договору вбачається, що він був укладений в інтересах дитини її батьком - відповідачем по справі [PERSON] . Крім того, із наданих відповідачем до суду письмових доказів судом встановлено, що саме відповідач оплачував навчання дочки. Так, доданими відповідачем до відзиву копіями платіжних інструкцій підтверджується оплата [PERSON] вартості навчання [PERSON] : за вересень, жовтень 2024 року - в сумі 6720,00 грн (платіжна інструкція від 30.08.2024); за листопад, грудень 2024 року - в сумі 8580,00 грн (платіжна інструкція від 05.12.2024); за лютий, березень 2025 року - в сумі 6120,00 грн (платіжна інструкція від 13.03.2025). Доказів понесення позивачкою будь-яких витрат у зв`язку з навчанням дочки нею до суду не подано. Крім того, як вбачається із наданої відповідачем копії довідки від 28.07.2025 № 160/25 [PERSON] є здобувачем освіти першого (бакалаврського) рівня освіти 2 курсу денної форми навчання факультету іноземної філології Українського державного університету імені Михайла Драгоманова та навчається за рахунок видатків державного бюджету. Термін навчання (загальний) - 01.09.2024 - 30.06.2028. Таким чином, судом встановлено, що дочка сторін є повнолітньою та продовжує навчання. Доказів щодо отримання нею самостійного доходу матеріали справи не містять. Отже, судом встановлено потребу дочки сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Водночас, з`ясовуючи спроможність відповідача надавати таку допомогу, що є однією із обов`язкових умов для виникнення у батьків обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, відповідач добровільно надає матеріальну допомогу дочці [PERSON] у зв`язку з її навчанням, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Ураховуючи встановлені вище обставини, суд визнає обґрунтованими та доведеними твердження відповідача, наведені в заперечення позову, про те, що він добровільно надає матеріальну допомогу старшій дочці. У той же час, як встановлено судом із наданих відповідачем письмових доказів, 16.09.2023 відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] , після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». Доказів наявності у [PERSON] будь-якого самостійного доходу матеріали справи не містять. Разом з цим, судом встановлено, що 15.07.2024 дружина відповідача [PERSON] уклала з АТ «СЕНС БАНК» кредитний договір №810000136, на підставі якого отримала кредитні кошти для придбання квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] виступив поручителем за вказаним кредитним договором, уклавши з АТ «СЕНС БАНК» договір поруки №810000136-П. 15.07.2024. Як вбачається із наявних в матеріалах справи копій платіжних інструкцій, [PERSON] було сплачено наступні суми грошових коштів за кредитним договором: 10.04.2025 - в сумі 21500,00 грн; 12.06.2025 - в сумі 22 000,00 грн; 14.07.2025 - в сумі 22 000,00 грн. Оцінивши зазначені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що у відповідача відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини. Доказів на спростування вказаних обставин позивачем до суду не надано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим підстави для їх задоволення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed