Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , яка діє також від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом зняття відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із зареєстрованого місця проживання за цією ж адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначає, що на підставі договору дарування (реєстровий № 891), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. 22.06.2017, її чоловіку [PERSON] та його сину [PERSON] належало на праві власності 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , тобто кожному по 49/200 його частин. На підставі договору дарування (реєстровий № 300), укладеного з гр. [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. І.Є. 10.03.2017, відповідачу [PERSON] на праві власності належала 51/100 частин цього ж домоволодіння, до складу яких входили тамбур пл.1,6 кв.м, веранда пл.4,9 кв.м, житлова кімната 15,0 кв.м, кухняпл.12,5 кв.м; вбиральні «Г» пл.0,9 кв.м, 1/2 частини цистерни, мостіння та огорожі. \~ \~ \~ \~В подальшому відповідач [PERSON] провів реконструкцію належних йому 51/100 частин, та зареєстрував право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок, загальною площею 73,1 кв.м, житловою площею - 33,4 кв.м за новою адресою: [ADDRESS] . Внаслідок виділу 51/100 частин домоволодіння у самостійне домоволодіння право спільної часткової власності відповідача [PERSON] , її чоловіка [PERSON] та [PERSON] припинилося, та утворилося два самостійних житлових будинки, один з яких має адресу: [ADDRESS] , а другий [ADDRESS] . У власності її чоловіка [PERSON] та [PERSON] залишилося по 1/2 частині житлового будинку, загальною площею 22,6 кв.м, житловою площею 15,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, а кожен з позивачів набув право власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Також спадщину на 1/8 частину будинку [ADDRESS] прийняв неповнолітній [PERSON] , який на день звернення до суду досяг повноліття, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав, що підтверджується змістом отриманих позивачами свідоцтв про право на спадщину. Позивачі зазначають, що проживали та продовжують проживати в належних їм приміщеннях, які входили до складу 49/100 частини будинку [ADDRESS] , право користування якими відповідачі ніколи не мали і не набували, а відповідачі по справі постійно проживали у належних їм приміщеннях, які входили до складу 51/100 частини будинку [ADDRESS] , а після їх реконструкції проживають у житловому будинку [ADDRESS] , тобто за новою адресою. Отже, після реєстрації права власності на реконструйований житловий будинок за новою поштовою адресою відповідачі мали знятися з реєстрації місця проживання у будинку [ADDRESS] та зареєструвати місце проживання у будинку [ADDRESS] . Проте, на день звернення до суду їх місце проживання зареєстровано за адресою житла, в якому вони не проживають, а саме: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Посилаючись на Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 (далі Закон № 1871-IX), ст.ст.319, 321 ЦК України. Представник позивача подала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позов, просить його задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Також суд на звернення відповідачки [PERSON] надав їй письмове роз`яснення, що вона має прийняти участь у режимі відеоконференція, проте вона своїм право не скористалася, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи в особі органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надав до суду заяву про розгляд справи без присутності представника. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 51/10 частина будинку [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] , що підтверджується договором дарування (реєстровий № 300), укладеним з гр. [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. І.Є. 10.03.2017, а 49/100 частин належали на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується договором дарування (реєстровий № 891), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. 22.06.2017. Між співвласниками будинку склався порядок володіння та користування цим будинком, відповідно до якого у володінні та користуванні [PERSON] знаходилася частина житлового будинку у складі тамбура пл.1,6 кв.м, веранди пл.4,9 кв.м, житлової кімнати 15,0 кв.м, кухні пл.12,5 кв.м; вбиральні «Г» пл.0,9 кв.м, 1/2 частини цистерни, мостіння та огорожі, що підтверджується пунктом 1 договору дарування (реєстровий № 300) від 10.03.2017, а у володінні та користуванні [PERSON] та [PERSON] залишилися інша частина будинку. \~ \~ \~ \~В подальшому відповідач [PERSON] провів реконструкцію належних йому 51/100 частин житлового будинку, внаслідок чого утворився самостійний житловий будинок загальною площею 73,1 кв.м, житловою площею - 33,4 кв.м за новою адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД141191980575, зареєстрованою Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 17.07.2019, на підставі якої право власності на реконструйовану частину будинку було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна 16.09.2019, що підтверджується Інформаційною довідкою 408469523 з Державного реєстру речових прав, сформованою 17.12.2024. У власності [PERSON] та [PERSON] , який є третьою особою у справі, залишилося по 1/2 частині житлового будинку, загальною площею 22,6 кв.м, житловою площею 15,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.08.2022 (актовий запис 8471). \~ \~ \~ \~Після його смерті спадщину прийняли його позивачі дружина [PERSON] , неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , кожен з яких набув право власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину (реєстраційні №№ 12-256, 12-258, 12-260), виданими 04.12.2023 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Толстих Н.М. та витягами з Державного реєстру речових прав №№ 356893029, 356893216, 356893393, сформованими цим же нотаріусом 04.12.2023. \~ \~ \~ \~Також спадщину на 1/8 частину будинку [ADDRESS] прийняв неповнолітній [PERSON] , який на день звернення до суду досяг повноліття, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав, що підтверджується змістом отриманих позивачами свідоцтв про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що місце проживання неповнолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] , а також місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Абзац 5\~ст.3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~№ 1382-ІV\~від 11.12.2003\~(далі\~ Закон\~ №\~1382-ІV),\~в редакції на день набуття права власності [PERSON] , передбачав, що місцем проживання є житло, з розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Правовідносини з реєстрацією та зняттям з реєстрації регулюються Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 (далі Закон № 1871-IX). \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 5 ч.1 ст.2 Закону № 1871-IX житлом є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає, а реєстрацією місця проживання (перебування) особи є внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи (пункт 13 ч.1 ст.2 Закону № 1871-IX). \~ \~ \~ \~Отже, з аналізу цих норм законодавства можливо зробити висновок, що реєстрація місця проживання можлива лише за місцем житла, в якому постійно або тимчасово проживає особа. Фактичні обставини, встановлені судом, свідчать, що позивачі та відповідачі мали та мають різні постійні місця проживання, що підтверджується наданими стороною позивача правовстановлюючими документами на нерухоме майно, проте місце проживання відповідачів зареєстровано за місцем проживання позивачів, тобто за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тлумачення статті 391 ЦК України дає підстави для висновку, що негаторний позов - це вимога власника (особи, яка має речове право на чуже майно) про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником (особою, яка має речове право на чуже майно) права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника (особи, яка має речове право на чуже майно), тобто при порушенні насамперед такої правомочності власника, як користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. \~ \~ \~ \~Права власника житла на зняття особи з місця реєстрації, яка не є власником житла, врегульовано п.2 ч.1 ст.18 Закону № 1871-IX, відповідно до якої зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Згідно з ч.3 ст.18 Закону №\~1871-IX зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому\~пунктом 2\~частини першої цієї статті, за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. \~ \~ \~ \~ Отже, позивачі [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , має право на звернення до органу реєстрації або ЦНАП з заявою про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, проте не може реалізувати це право, оскільки співвласник [PERSON] , який залучений до участі у справі в якості третьої особи, за місцем реєстрації відсутній тривалий час та будь-які контакти з ним, як і відомості про фактичне його місце перебування, вона отримати не має можливості. Суд вважає, що неможливість отримання згоди співвласника [PERSON] та вирішення цього питання в позасудовому порядку не впливає на зміст права власності та правомочності щодо його здійснення позивачами як співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з підпунктом 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМ України № 265 від 07.02.2022, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. Збереження відповідачами реєстрації місця проживання за адресою будинку [ADDRESS] , в якому відповідачі ніколи не проживали та не є його власниками, порушує право власності позивачів на належний їм будинок, а відтак їх позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що зняття відповідачів [PERSON] та [PERSON] з зареєстрованого місця проживання, в тому числі і двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідачі ніколи не проживали і не проживають в належних стороні позивача приміщеннях житлового будинку [ADDRESS] та право користування ними з підстав, передбачених законодавством, не набували. На підставі викладеного та

Outcome: approved