Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

25 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») через свого представника Тараненка А.І. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 669336864 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 10 000,00 грн з перерахуванням на банківську картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. За договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», яке у свою чергу відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором в сумі 18 936,68 грн, з яких: 8 433,88 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 502,80 грн - заборгованість по несплачених процентам за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість по штрафним санкціям (пеня, штрафи). Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки не повернув, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість на свою користь та судові витрати, що складаються з судового забору у сумі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача Тараненко А.І. у позовній заяві просив про розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи заперечень не мав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 08 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №669336864, за яким відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 10 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. Договором передбачено, що кредит надається на умовах строковості, зворотності, платності (а.с.20-23). Разом з укладанням кредитного договору [PERSON] було підписано Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 08 липня 2021 року та Паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт» (а.с. 30, 68). Відповідно до умов договору та Паспорту споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору, клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором; кредит надається строком на 126 днів, а саме до 11 листопада 2021 року, за користування кредитом клієнт сплачує 251,85% річних від суми кредиту в розрахунку 0,69 % в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка), 474,50% відсотків річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка) - п.п. 1.2-1.5. У підпункті 4.13 Договору зазначено, що договір є електронним документом створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Отже, Договір був вчинений в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором МNV2J4T5 (а.с. 37), яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 669336864 від 08 липня 2021 року та здійснило переказ грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн для зарахування на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджуються копією відповідного платіжного доручення від 08 липня 2021 року (а.с. 40). Згідно з інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» 18 серпня 2025 року вих. №БТ/Е-11193, на ім`я [PERSON] .Банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку був зарахований платіж у сумі 10 000,00 грн у період з 08 липня 2021 року по 13 липня 2021 року. Номер телефону: [NUMBER] був фінансовим номером телефону за картковим рахунком платіжної картки № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних останнього (а.с. 123). Як вбачається з виписки по картці за період з 08 липня 2021 року по 13 липня 2021 року (а.с. 124-125), [PERSON] активно користувався кредитними коштами. Відповідачем не надано доказів повернення отриманих у кредит коштів кредитору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 28 листопада 2019 року - Додаткова угода № 19 до вказаного Договору факторингу, якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с.46-50, 72-зворот). 31 грудня 2020 року була укладена Додаткова угода №26 до зазначеного Договору факторингу, відповідно до якої вищевказаний Договір факторингу викладено у новій редакції (а.с. 73-77). За пунктом 2.1 Договору згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнт за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.4.1 якої наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Згідно з п.8.2 строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. В подальшому строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжувався додатковими угодами: № 27 від 31 грудня 2021 року до 31 грудня 2022 року; № 31 від 31 грудня 2022 року до 31 грудня 2023 року; № 32 від 31 грудня 2023 року до 31 грудня 2024 року (а.с.78-79). Згідно з Реєстром прав вимоги № 157 від 26 жовтня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 669336864 від 08 липня 2021 року у розмірі 17 511,36 грн, з яких: 8 433,88 грн заборгованість по основному боргу; 9 077,48 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 80-81), яка відповідає розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 26 жовтня 2021 року (дату придбання) - а.с. 85-86. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах прав вимоги, у тому числі і за кредитним договором № 669336864 від 08 липня 2021 року, боржник [PERSON] (а.с. 51-54). Сторони погодили у п.4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Пунктом 12 Договору факторингу передбачено, що одним із додатків до нього є Реєстр прав вимоги. Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 669336864 від 08 липня 2021 року у загальній сумі заборгованості - 18 936,68 грн, з яких: 8 433,88 грн - заборгованість по кредиту; 10 502,80 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с. 55-56), яка відповідає розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» станом на 30 травня 2023 року, розрахунок проведено до 08 листопада 2021 року (а.с. 88). 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №29/05/25/Е, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах прав вимоги, у тому числі і за кредитним договором №669336864 від 08 липня 2021 року, боржник [PERSON] (а.с. 60-63). Сторони погодили у п.1.2 Договору факторингу, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношеню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 9.8 Договору факторингу передбачено, що одними із додатків до нього є Акт прийому-передачі Реєстру Боржників. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло Реєстр Боржників, після чого до відповідача перейшло право вимоги заборгованості, зокрема, за кредитним договором №669336864 від 08 липня 2021 року (а.с. 66). Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 669336864 від 08 липня 2021 року у загальній сумі заборгованості - 18 936,68 грн, з яких: 8 433,88 грн - заборгованість по кредиту; 10 502,80 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с. 64-65). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 669336864 від 08 липня 2021 року станом на 05 червня 2025 року (за період з 29 травня 2025 року по 05 червня 2025 року) становить 18 936,68 грн, з яких: 8 433,88 грн - заборгованість по кредиту; 10 502,80 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с. 87). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» має право грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №669336864 від 08 липня 2021 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з умовами кредитного договору щодо порядку нарахування відсотків за користування коштами, іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами із Реєстрами прав вимоги, розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує таке. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладеного з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (а.с. 89-90); копію протоколу погодження вартості послуг до нього (а.с. 90-зворот); копію Додаткової Угоди № 25770504453 від 30 травня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, зокрема якою передбачено надання юридичної допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (а.с. 92). Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року витрати на професійну правничу допомогу по даній справі складаються: вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн; складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн; підготовка адвокатського запису 1 год. - 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год. - 500,00 грн (а.с. 91). Разом з тим, враховуючи те, що виконані адвокатом роботи не є складними та потребують не значних затрат часу, враховуючи зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 6 422,40 грн, з яких: 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору та 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial