Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Адвокат Гірчак Н.А., яка представляє інтереси позивача [PERSON] , звернулася до суду з описаним вище позовом, мотивованим тим, що на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/3026/21 від 10.02.2022 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~000 грн щомісячно до його повноліття. Зазначає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів дитині встановлено діагноз «Розлад аутентичного спектру із затримкою мовлення та збереженим інтелектом». Наразі позивачкою витрачаються значні кошти та час на покращення якості життя сина, що свідчить про погіршення її матеріального стану. Вказує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку (дитина розпочала відвідувати дитячий садок та додатково займатися із логопедом), тому вона не в змозі самостійно та за рахунок сплачуваних відповідачем аліментів забезпечити належні умови проживання дитини. Посилається на те, що наразі відповідач перебуває на службі в ЗС України, отже, отримує постійний дохід, тому вважає, що достатнім та співмірним буде стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі частки від доходу платника аліментів. Право визначення способу стягнення аліментів належить позивачу, з яким проживає дитина. З посиланням на відповідні правові норми сторона позивача просить позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Маковійчук П.В. скористався правом на подачу відзиву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з наступних мотивів. [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] і в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка перебуває на його утриманні. Те, що відповідач проходить військову службу в ЗСУ не покращило його матеріального становищ, а навпаки погіршило, через те, що значна частина заробітної плати йде на забезпечення потреб, пов`язаних з службою. Крім того, під час несення служби [PERSON] отримав бойове поранення, що призвело до погіршення стану здоров`я. Зазначає, що позивачка має можливість працювати і йому відомо, що її матеріальний стан тільки покращується. Заперечує факт необхідності збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їхнього стягнення. Сторони в судове засідання не з`явилися, подавши заяви про здійснення розгляду справи без їхньої участі. Позивач позов підтримала, відповідач позов не визнав. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані в справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/3026/21 від 10.02.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~000 грн щомісячно до досягнення повноліття дитини. За вказаним рішення відкрито виконавче провадження № 72783276, що підтверджується постановою державного виконавця Федоряка В.І. від 14.09.2023. Однак довідка про існування заборгованості зі сплати аліментів на момент розгляду справи відсутня. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.08.2025 встановлено, що позивач разом із сином проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . В цьому ж акті зазначено, що [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] . З батьком дитина не спілкується. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. З довідки № 164 від 21.08.2025, яка видана ОЗО Кіцманський ліцей № 1, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний підрозділ, мама здійснює оплату за харчування. З дослідженої судом медичної документації слідує, що Вадиму встановлено діагноз «Розлад спектру аутизму із затримкою мовлення та збереженим інтелектом». Відповідно до звіту спеціаліста за результатами діагностики методом CАSD позивачу надано низку рекомендації для соціалізації сина [PERSON] , в якого діагностовано симптоми аутистичного спектру. З бланків замовлень медичної лабораторної діагностики біоматеріалу [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталася за послугами з дослідження стану імунної системи сина, з метою виявлення порушення та допомоги в діагностиці таких захворювань, як аутоімунні хвороби, алергії та імунодефіцити. З ату обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 403 від 05.09.2025 встановлено, що відповідач [PERSON] разом із [PERSON] та дочкою [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . Квартира за цією адресою орендована відповідачем, який нараз проходить військову службу в ЗС України. З консультативного висновку № 18007 від 30.06.2024 встановлено, що [PERSON] отримав бойове поранення та йому встановлено діагноз ВОСП лівої шийка стегна, посттравматична перфорація барабанної перетинки справа, посттравматична нейросенсорна приглухуватість. Доказів перебування на лікуванні чи реабілітації, витрат на лікування на час розгляду справи суду не надано. Будь яких інших доказів сторонами не надано, як і не зроблено заяв про неможливість подачі будь-яких доказів, а також не заявлялися клопотання про їх витребуваня судом. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Згідно з ч.1\~ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За вимогами ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В свою чергу, ч.1\~ст.192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями\~ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2018 року (справа №372/2393/17). Отже, позивачі у відповідній категорії справ як одержувачі аліментів не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження. Крім того, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України\~«Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,\~стаття 183 СК України\~«Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~стаття 184 СК України\~«Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такий висновок викладено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі №143цс13. Розмір визначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. Згідно зі статтею 1 Закону України\~«Про прожитковий\~мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, оскільки відповідач наразі перебуває на службі в ЗС України і має постійний дохід, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та визначення розміру аліментів у частині від доходу відповідача. Суд звертає увагу, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , однак фактичне утримання, виховання та основна відповідальність з забезпечення потреб дитини лежить на позивачці [PERSON] . Щоденний догляд, організація побуту, забезпечення одягом та харчуванням, медичним наглядом, розвитком та соціалізацією дитини з симптомами розладів аутистичного спектру\~(РАС) здійснюються позивачкою самостійно. Участь батька у житті дитини обмежується лише фінансовим внеском у виді аліментів, який не покриває повний обсяг витрат та не компенсовує відсутність батька в участі фізичного та духовного розвитку дитини, навчанні та підготовці до самостійного життя, оскільки син [PERSON] потребує особливої уваги до себе. Посилання відповідача на те, що він значну частину заробітної плати витрачає на особисті потреби як військового та наявність нової сім`ї, в якій є малолітня дитина, суд до уваги не бере, оскільки сам відповідач є працездатною особою та отримує заробітну плату, цивільна дружина [PERSON] є також працездатною особою, отже, це не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітнью дитину, а тому розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Суд зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку (дитина розпочала відвідувати дитячий садок), а тягар таких змін не може бути покладений виключно на матір. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. При вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо аліментів, способів їх стягнення, тощо) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів чи спосіб їх стягнення, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини, суд вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, оскільки вони документально підтверджені, а їх розмір є достатнім, співмірним та обгрунтованим. Клопотань про їх зменшення відповідачем не подано.

Outcome: approved