Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 18.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1469818, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 3000 грн на строк 30 днів з умовою сплати відсотків у розмірі 1,9% на день. Свої зобов`язання за договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало та на картковий рахунок відповідача 18.01.2021 перерахувало кошти у сумі 3000 грн. 07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу № 1-07092021, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021. 07.09.2021 між ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відповідно до якого ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021. Станом на 12.06.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 9 750,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 30000 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6750,00 грн. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021 у розмірі 9 750,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 31 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Коломієць Т.В., у якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що жодних договорів з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» [PERSON] не укладала та жодних коштів від банку вона не отримувала. Крім того до позову не надано розрахунок заборгованості, з якого б вбачалося яким чином та за який період відповідачу нараховано заборгованість. До того ж, на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора, позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Також вважає суму заборгованості за процентами недоведеною та протиправно нарахованою. Тому, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовний вимогах просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Коломієць Т.В. у наданому суду відзові просила справу слухати без сторони відповідача, проти задоволення позову заперечують в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 січня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір № 1469818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Умовами вказаного договору визначено, що сума кредиту становить 3000,00 гривень (п.1.2. договору), строк кредиту 30 днів (дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, який є Додатком №1 до договору) (п.1.3 договору); тип процентної ставки фіксований і становить: знижена процентна ставка 1,90 % на день, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного п.1.3 договору, (п.1.4.1); стандартна процентна ставка 1,90 % на день, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного п.1.3 договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в п.п.1.4.1. договору для застосування зниженої процентної ставки. Також договором визначено, що кредит видається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта за реквізитами [NUMBER] . Вказаний кредитний договір був укладений сторонами дистанційно та підписаний [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С653 (довідка про ідентифікацію). ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало на зазначений [PERSON] картковий рахунок обумовлені вказаним договором грошові кошти у загальній сумі 3 000,00 гривень, що підтверджено довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснення транзакції (переказу коштів) 18.01.2021 року на карку № [NUMBER] в платіжній системі іPay.ua. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1469818 від 18.01.2021 заборгованість [PERSON] станом на 12.06.2025 рік становить 9 750,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 30000 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6750,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу № 1-07092021, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021. 07.09.2021 між ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відповідно до якого ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021. Таким чином, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно з кредитним договором. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 3000,00 грн. Враховуючи норми чинного законодавства України, встановивши що кредитний договір № 1469818 укладений 18.01.2021 строком на 30 днів між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не виконаний в повному обсязі, й те, що за договорами факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] позовна вимога ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є доведеною та обґрунтованою, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у розмірі 3000,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає таке. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Згідно з ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування. Крім того, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах цього строку кредитування та у розмірі погодженому сторонами під час укладення в розмірі 1 710,00 грн. Частиною першою ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Розмір кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростував, контррозрахунку боргу не надав. Враховуючи викладене, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором № 1469818 від 18.01.2021, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає за правомірне позов задовольнити частково на загальну суму 4 710,00 грн. Щодо відшкодування судових витрат, заявлених позивачем, то слід зазначити наступне. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно копії платіжної інструкції № 127 від 13.07.2025 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2 422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на загальну суму 9 750,00 грн, і судом такий позов задоволено частково на суму 4 710,00 грн, що складає 48,3% від ціни позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 169,83 грн (2422,40 грн * 48,3 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial