Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, в якому представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 19501 на ім?я [PERSON] про надання у власність земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] , в частині 2/5 частки землі, що належала іншому співвласнику будинку [ADDRESS] ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 19501, що виданий на підставі рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1499 га та скасувати його державну реєстрацію; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог,\~представник позивача\~зазначає,\~що [PERSON] \~є власником\~4/10\~частки житлового\~будинку пл.\~186.8\~кв.м.\~по [ADDRESS] .\~Вказане право\~набуто позивачем\~у 2017\~році в\~порядку спадкування\~після смерті\~її чоловіка\~ [PERSON] ,\~який в\~свою чергу\~набув право\~власності на\~вказану частку\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом №287/90,\~виданого 30.08.1990\~року на\~2/5\~частки будинку,\~що належала\~його батьку\~ [PERSON] .\~Первинно право\~на вказану\~2/5\~частки будинку\~було набуто\~ [PERSON] \~на підставі\~договору дарування\~від 17.10.1964\~року,\~згідно якого\~ [PERSON] \~подарувала [PERSON] \~належну ідеальну\~половину житлового\~будинку.\~Відповідно до\~висновку на\~оформлення права\~власності №28\~від 3.10.1987\~року та\~витягів із\~рішення виконкому\~Пустомитівської районної\~ради №520\~від 20.11.1987\~року було\~оформлено право\~власності [PERSON] \~на 3/5,\~а [PERSON] \~-\~2/5\~частки будинку\~ [ADDRESS] .\~Право власності\~ [PERSON] \~на 2/5\~частки будинку\~ [ADDRESS] \~підтверджується також\~Реєстраційним посвідченням\~№81\~від 27.04.1991\~року.\~Розподіл часток\~ [PERSON] \~(3/5\~частки)\~та [PERSON] \~(2/5\~частки)\~залишався незмінним\~протягом усього\~часу,\~що підтверджується,\~зокрема,\~витягом з\~Реєстру прав\~на нерухоме\~майно від\~31.10.2011\~року.\~З інформації,\~наданої ОКП\~«БТІ та\~ОЕ» на\~адвокатський запит\~в жовтні\~2024\~року стало\~відомо,\~що 15.11.2011\~року [PERSON] \~подарувала належну\~їй 3/5\~частки будинку\~ [ADDRESS] в\~рівних частках\~ [PERSON] \~(3/10\~частки)\~та [PERSON] \~(3/10\~частки).\~Станом на\~даний час\~за даними\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно житловий\~будинок [ADDRESS] \~зареєстровано на\~праві спільної\~часткової власності\~за наступними\~особами:\~\~ [PERSON] ,\~частка власності:\~3/10;\~\~ [PERSON] ,\~частка власності:\~3/10;\~\~ [PERSON] ,\~частка власності:\~4/10.\~Зазначає,\~що між\~сторонами не\~існувало спору\~щодо порядку\~користування житловим\~будинком [ADDRESS] ,\~оскільки позивач\~(в\~тому числі\~попередні власники\~2/5\~частки:\~ [PERSON] \~та [PERSON] )\~користувались другим\~поверхом будинку,\~що обладнано\~окремим входом,\~а [PERSON] \~та [PERSON] \~(в\~тому числі\~попередній власник\~3/5\~частки:\~ [PERSON] )\~-\~першим поверхом\~будинку.\~Також між\~сторонами не\~існувало спору\~щодо користування\~приналежною до\~будинковолодіння земельною\~ділянкою орієнтовною\~пл.\~0,15\~га,\~оскільки такий\~порядок було\~встановлено ще\~у 1960-70-х\~роках первинними\~власниками будинку:\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~пропорційно до\~належних їм\~часток у\~будинку [ADDRESS] .\~Згідно довідки\~Сокільницької сільської\~ради про\~склад сім?ї\~або зареєстрованих\~осіб та\~землекористування від\~27.10.2014\~року №1740,\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~були заресстровані:\~ [PERSON] \~та [PERSON] ;\~загальна пл.\~житла становить\~79,60\~кв.м.;\~сім?я користується\~земельною ділянкою\~заг.площею\~0,0700\~га.\~Однак,\~влітку 2024\~року позивач\~дізналась від\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] ,\~що єдиним\~власником земельної\~ділянки,\~яка приналежна\~до будинковолодіння\~ [ADDRESS] ,\~згідно державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~була [PERSON] .\~Копій документів\~про право\~власності на\~спірну ділянку\~відповідачі не\~надали.\~Також відповідачі\~повідомили,\~що їх\~частки на\~земельну ділянку\~зареєстровано,\~а позивач\~не має\~права на\~частку в\~земельній ділянці,\~оскільки єдиним\~власником землі\~була [PERSON] ,\~від якої\~право на\~землю перейшло\~до відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] .\~З відкритої\~публічної інформації\~із землеустрою\~позивачці стало\~відомо,\~що за\~будинковолодінням [ADDRESS] зареєстрована\~земельна ділянка\~пл.\~0,1499\~га кадастровий\~номер 4623686400:01:003:0957,\~однак документи\~на землю\~в неї\~були відсутні\~та не\~надавались відповідачами.\~У зв?язку\~із відсутністю\~документів на\~вказану земельну\~ділянку та\~метою захисту\~своїх прав\~та інтересів,\~як співвласника\~житлового будинку\~ [ADDRESS] \~з питань\~володіння,\~користування та\~розпорядження земельною\~ділянкою,\~позивач звернулась\~за правовою\~допомогою до\~адвоката.\~Відповідно до\~даних Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~земельна ділянка\~пл.\~0,1499\~га кадастровий\~номер 4623686400:01:003:0957\~(реєстраційний\~номер об?єкта\~нерухомого майна:\~1614561846236),\~цільове призначення:\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~зареєстрована на\~праві спільної\~часткової власності\~за на\~заступними особами:\~ [PERSON] ,\~частка власності:\~3/10,\~дата державної\~реєстрації:\~03.07.2018;\~підстава виникнення\~права власності:\~договір дарування,\~3/5\~часток земельної\~ділянки,\~серія та\~номер:\~1454,\~виданий 15.11.2011,\~Баллод Г.А.,\~приватним нотаріусом\~Пустомитівського районного\~нотаріального округу\~Львівської області;\~номер запису\~про право\~власності:\~27345631,\~дата реєстрації:\~03.07.2018,\~ [PERSON] ,\~частка власності:\~3/10,\~дата державної\~реєстрації:\~03.07.2018;\~підстава виникнення\~права власності:\~договір дарування,\~3/5\~часток земельної\~ділянки,\~серія та\~номер:\~1454,\~виданий 15.11.2011,\~Баллод Г.А.,\~приватним нотаріусом\~Пустомитівського районного\~нотаріального округу\~Львівської області;\~номер запису\~про право\~власності:\~27345655,\~дата реєстрації:\~03.07.2018.\~Разом з\~тим,\~відомості щодо\~реєстрації права\~ [PERSON] ,\~як співвласника\~4/10\~житлового будинку,\~на відповідну\~частку 4/10\~вказаної земельної\~ділянки,\~відсутні у\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно. Таким чином\~вказує,\~що [PERSON] ,\~як власник\~4/10\~частки житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~в силу\~закону має\~право на\~частку земельної\~ділянки пл.\~0,1499\~га кадастровий\~номер 4623686400:01:003:0957,\~що знаходиться\~за адресою:\~81130,\~Львівська область,\~Львівський район,\~село Сокільники,\~відповідно до\~частки у\~спільній власності\~на будинок,\~однак її\~право власності\~на частку\~вказаної земельної\~ділянки не\~зареєстровано з\~незалежних від\~неї обставин. 07.01.2025\~року адвокат\~Підбірний М.\~Я.,\~діючи в\~інтересах [PERSON] \~-\~власниці 4/10\~частки житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~звернувся до\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Львівській області\~із запитом\~про надання\~інформації щодо\~земельної ділянки\~пл.\~0,1499\~га кадастровий\~номер 4623686400:01:003:0957,\~цільове призначення:\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Із листа\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Львівській області\~від 13.01.2025\~року вих.№\~29-13-0.2-199/2-25\~стало відомо,\~що земельна\~ділянка під\~кадастровим номером\~4623686400:01:003:0957\~зареєстрована в\~Державному земельному\~кадастрі 06.06.2018\~року на\~підставі Технічної\~документації із\~землеустрою щодо\~встановлення (відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~гр.\~ [PERSON] \~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~в [ADDRESS] ,\~розроблений МК\~НВП «Рейтинг».\~Надано копію\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серія\~ЛВ №19501\~виданий [PERSON] \~на підставі\~рішення III-ої\~сесії II-го\~демократичного скликання\~Сокільницької сільської\~ради народних\~депутатів від\~28.09.1994\~року.\~Із листа-відповіді\~Сокільницької сільської\~ради від\~14.01.2025\~року вих.№02-32/90-25,\~наданого на\~адвокатський запит\~з питань\~надання копії\~рішення щодо\~відведення земельної\~ділянки [PERSON] ,\~стало відомо,\~що усі\~документи Сокільницької\~сільської ради\~та її\~виконавчого комітету\~за період\~роботи по\~2019\~рік включно,\~передано в\~архівний відділ\~Пустомитівської районної\~державної адміністрації,\~відповідно до\~акту приймання-передавання\~документів юридичної\~особи на\~постійне зберігання\~від 02.11.2020\~р.\~Для отримання\~копії рішення,\~рекомендовано звернутися\~до архівного\~відділу Львівської\~районної державної\~адміністрації,\~правонаступником архівного\~відділу Пустомитівської\~районної державної\~адміністрації.\~Із листа-відповіді\~Львівської районної\~військової адміністрації\~від 23.01.2025\~року вих.№130-70/0/2-25,\~наданого на\~адвокатський запит\~з питань\~надання копії\~рішення Сокільницької\~сільської ради\~народних депутатів\~від 28.09.1994\~року щодо\~відведення земельної\~ділянки [PERSON] ,\~стало відомо,\~що в\~архівному відділі\~у м.\~Пустомити архівного\~управління Львівської\~РДА знаходяться\~на зберіганні\~рішення Сокільницької\~сільської ради\~за 1994-2019\~роки.\~В книгах\~сесій та\~засідань виконкому\~Сокільницької сільської\~ради за\~1994\~рік рішення\~III\~сесії ІІ\~демократичного скликання\~від 28.09.1994\~року про\~дозвіл на\~приватизацію земельних\~ділянок громадянам,\~зокрема [PERSON] ,\~на підставі\~якого видано\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю,\~відсутнє,\~тому надати\~копію такого\~документа неможливо.\~Вказані обставини\~можуть свідчити\~про використання\~неіснуючого рішення\~Сокільницької сільської\~ради народних\~депутатів від\~28.09.1994\~року на\~підставі якого\~було видано\~ [PERSON] .\~Акт на\~право приватної\~власності на\~землю серія\~ЛВ №19501\~щодо земельної\~ділянки пл.\~0,1499\~га за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що ставить\~під сумнів\~законність набуття\~права власності\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~на частку\~вказаної земельної\~ділянки.\~З метою\~перевірки вказаних\~вище відомостей\~та з\~метою ознайомлення\~із змістом\~технічної документації\~з відведення\~земельної ділянки\~та рішенням\~Сокільницької сільської\~ради від\~28.09.1994\~року про\~надання земельної\~ділянки [PERSON] ,\~29.01.2025\~року адвокат\~Підбірний М.Я.\~звернувся із\~відповідними запитами\~на адресу\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] ,\~у яких\~просив,\~за їх\~згодою,\~надати для\~ознайомлення копію\~рішення Сокільницької\~сільської ради\~від 28.09.1994\~року про\~надання спірної\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~та технічної\~документації з\~відведення [PERSON] \~земельної ділянки\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Вказані запити\~було отримано\~відповідачами [PERSON] \~та [PERSON] \~засобами поштового\~зв?язку,\~однак відповідь\~не надана.\~На думку\~позивача,\~оскаржуване рішення\~Сокільницької сільської\~ради від\~28.09.1994\~року про\~надання спірної\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~є незаконним\~та підлягає\~скасуванню в\~частині надання\~в цілому\~у власність\~ [PERSON] \~земельної ділянки,\~частка якої\~належала іншому\~співвласнику будинку,\~оскільки таке\~рішення було\~прийнято із\~порушенням вимог\~закону,\~зокрема з\~порушеннями вимог\~ч.\~2\~ст.\~30,\~ст.\~42\~Земельного кодексу\~України (в\~редакції,\~що діяла\~на момент\~виникнення спірних\~правовідносин),\~а можливо\~не приймалось,\~оскільки відсутнє\~в сільській\~раді та\~архіві,\~та порушує\~право позивача\~на можливість\~отримання у\~власність частки\~земельної ділянки\~відповідно до\~належної їй\~частки (4/10)\~у праві\~на будинок\~ [ADDRESS] .\~Оскільки оскаржуваний\~державний акт\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ЛВ\~№19501\~на ім?я\~ [PERSON] \~про право\~власності на\~земельну ділянку\~площею 0,1499\~га,\~виданий на\~підставі оскаржуваного\~рішення Сокільницької\~сільської ради\~народних депутатів\~від 28.09.1994\~року,\~вказаний акт\~також підлягає\~визнанню недійсним\~та скасуванню. Отже,\~співвласники будинку\~ [ADDRESS] у\~належних їм\~частках спільно\~набули на\~підставі ст.30\~ЗК України\~від 18.12.1990\~№561-XII\~право користування\~земельною ділянкою\~для обслуговування\~будинку [ADDRESS] ,\~а тому\~спірна земельна\~ділянка не\~могла бути\~передана у\~власність лише\~одному із\~співвласників в\~цілому.\~Посилається на\~ст.\~22\~ЗК України\~від 18.12.1990\~№561-ХII\~(який\~був чинним\~на час\~видання спірного\~рішення III-ої\~сесії II-го\~демократичного скликання\~Сокільницької сільської\~ради народних\~депутатів від\~28.09.1994\~року та\~на час\~видачі Державного\~акту на\~право власності\~серії ЛВ\~№19501\~на ім?я\~ [PERSON] ),\~право власності\~на землю\~або право\~користування наданою\~земельною ділянкою\~виникає після\~встановлення землевпорядними\~організаціями меж\~земельної ділянки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~і одержання\~документа,\~що посвідчує\~це право.\~Приступати до\~використання земельної\~ділянки,\~в тому\~числі на\~умовах оренди,\~до встановлення\~меж цієї\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~і одержання\~документа,\~що посвідчує\~право власності\~або право\~користування землею,\~забороняється.\~Право власності\~або право\~постійного користування\~землею посвідчується\~державними актами,\~які видаються\~і реєструються\~сільськими,\~селищними,\~міськими,\~районними Радами\~народних депутатів.\~Таким чином,\~маючи інформацію\~про співвласників\~будинку [ADDRESS] та\~розмір їх\~часток у\~будинковолодінні,\~достеменно знаючи,\~що [PERSON] \~не є\~одноособовим власником\~вказаного будинку\~та володіє\~в ньому\~лише часткою\~в розмірі\~3/5,\~Сокільницькою сільською\~радою в\~порушення вимог\~ст.\~30\~Земельного кодексу\~України від\~18.12.1990\~року №561-ХII,\~було прийнято\~оскаржуване рішення\~від 28.09.1994\~року,\~на підставі\~якого видано\~Державний акт\~серії ЛВ\~№19501\~на право\~власності [PERSON] \~на всю\~земельну ділянку\~для обслуговування\~будинку [ADDRESS] . Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та акту позивача фактично позбавлено права на отримання у встановленому законом порядку у власність частки спірної земельної ділянки пропорційно до частки в будинку, оскільки рішення щодо передачі у власність спірної земельної ділянки вже прийнято оскаржуваним рішенням сільської ради. На думку позивача, ухваленням судом рішення у даному спорі про визнання недійсним та скасування рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та виданого на його підставі державного акту серії ЛВ №19501 на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1499 га, буде захищено право власності позивача на 4/10 частину земельної ділянки, на яку вона має право у зв?язку з правом власності на 4/10 частки будинку та яка знаходиться під будинком. У зв`язку із вищенаведеним, просить позов задоволити. 24.02.2025 року відкрито провадження у справі. 19.05.2025 року на адресу суду представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокатом Задорожним І. Б. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у позові повністю. З наведеними позивачем, у позовній заяві, обставинами та правовими підставами позову [PERSON] та [PERSON] не погоджуються, позовні вимоги не визнають в повному обсязі з наступних підстав. 02.08.2017 року позивач після смерті її чоловіка [PERSON] , набула право власності на 1/2 частки у спадщині на 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.08.2017 року, виданим Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №870. На підставі вище вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач зареєструвала право власності на 2/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] (номер відомостей про речове право 21692920). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2017 року, виданим Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №870, [PERSON] , на праві приватної власності належало 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] іншого нерухомого або рухомого майна у [PERSON] не було. 15 серпня 2017 року позивач набула право власності на 2/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , на підставі договору дарування 2/10 часток житлового будинку, який посвідчено Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №963. Зазначає, що звертаючись до суду із позовом, позивач, яка є спадкоємцем [PERSON] , у позовній заяві вказує, що Сокільницькою сільською радою в порушення вимог ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ, було прийнято оскаржуване рішення від 28.09.1994 року, на підставі якого видано Державний акт серії ЛВ №19501 на право власності [PERSON] на всю земельну ділянку для обслуговування будинку [ADDRESS] . Окрім того, позивач покликається на те, що влітку 2024 року дізнався від відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що [PERSON] була єдиним власником земельної ділянки, яка приналежна до будинковолодіння [ADDRESS] , а частки [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] на земельну ділянку вже зареєстровано. Так, 12.10.1998 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501 на земельну ділянку площею 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення ІП-ої сесії П-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року. З моменту отримання [PERSON] акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1499 га. за адресою: [ADDRESS] претензій та спорів щодо даної земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] не було. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] , спадкоємцем, якого є позивач заперечував, щодо видачі [PERSON] акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] . 15.11.2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах кожній (по 1/2 частці) 3/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , на підставі договору дарування 3/5 часток житлового будинку, який посвідчено Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №1451. 02.08.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 21692920. 02.08.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 21692920. Також, 15.11.2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах кожній (по 1/2 частці) 3/5 частки земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер 4623686400:01:003:0957, на підставі договору дарування 3/5 земельної ділянки, який посвідчено Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №1454. 03.07.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/10 земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер 4623686400:01:003:0957, номер відомостей про речове право 27345631. 03.07.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/10 частки земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер 4623686400:01:003:0957, номер відомостей про речове право 27345655. Право власності [PERSON] та [PERSON] на 3/10 частки земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер 4623686400:01:003:0957 та 3/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] позивачем не оспорюється. В матеріалах справи відсутні докази, що влітку 2024 року позивач зверталась до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , щодо їх права власності на нерухоме майно (земельну ділянку та будинок) по [ADDRESS] , а також, відсутні докази, що відповідачі надавали відповідь на такі звернення. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач з моменту прийняті я спадщини (02.08.2017 року) зверталась до Сокільницької сільської ради Львівського району, щодо надання інформації про зареєстровані речові права на земельну ділянку кадастровий номер 4623686400:01:003:0957 по [ADDRESS] , а також, відсутні докази, що відповідач Сокільницька сільська рада Львівського району надала відповідь на такі звернення. З огляду на викладене, вважає, що відсутні правові підстави вважати, що оскаржуване рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року та виданий на його підставі державний акт серії ЛВ №19501 порушують права чи інтереси позивача. Разом з тим, враховуючи сплив строку позовної давності, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позовна давність це строк, протягом якого позивач - [PERSON] (в тому числі [PERSON] спадкоємцем якого є позивач) може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Починаючи з 02.08.2017 року позивач після смерті її чоловіка [PERSON] , та набуття права власності на 1/2 частки у спадщині на 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , мала можливість та могла довідатися про порушення свого права, з джерел відкритої публічної інформації, щодо власників земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер 4623686400:01:003:0957, шляхом отримання такої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, з 02.07.2017 року, під час реєстрації права власності на 1/2 частки у спадщині на 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , у позивача виникли правовідносини (або порушено його права). Саме з цього моменту, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, і починається перебіг строку позовної давності, оскільки саме тоді позивачу стало або повинно було стати відомо про порушення його права. Однак із позовною заявою позивач звернувся лише 18.02.2025 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. У матеріалах справи відсутні будь- які докази, які б підтверджували, що позивач мав об`єктивні, непереборні або поважні причини для несвоєчасного звернення до суду. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів, задоволити; витребувати у відповідачів Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області (с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, буд. 1, Львівський район, Львівська область), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) належним чином завірені копії: рішення III сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на підставі якого видано Акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 на ім?я [PERSON] (про передачу у власність земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий помер 4623686400:01:003:0957) за адресою: [ADDRESS] , технічної документації з відведення земельної ділянки пл. 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , інформацію про наявність таких, або відсутність. 30.06.2025 року на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» уповноваженим представником відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області - Сулимко Т. М. подано пояснення, відповідно до змісту яких вказує, що усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 року, а тому для отримання копії рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994р. необхідно звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, який є правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації, оскільки в сільській раді відсутній даний документ. Що стосується технічної документації з відведення земельної ділянки, повідомляємо, що дана інформація в сільській раді відсутня. Однак зазначено, що у 1994 році технічна документація із землеустрою в Україні зберігалась відповідно до тодішнього законодавства та організаційної структури управління земельними ресурсами. Саме у цих відділах зберігались - технічні проєкти землеустрою, акти на право користування землею, плани меж земельних ділянок, картографічні матеріали. Також, землевпорядні організації, які виготовляли документацію, зберігали копії проєктів (технічних документацій) у власних архівах. Це були, зокрема, відділення Інституту землеустрою, районні землевпорядні організації (наприклад, "Укрземпроект", "Облземпроект"). 11.08.2025 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Підбірний М. Я. позов підтримав, просить такий задоволити з підстав наведених у ньому, пояснив, що рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року, на підставі якого було видано державний акт серії ЛВ №19501 на ім`я [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] , є незаконним, оскільки на час його прийняття житловий будинок [ADDRESS] перебував у спільній частковій власності [PERSON] (3/5 частки) та [PERSON] (2/5 частки), а відтак земельна ділянка мала бути передана у власність співвласників пропорційно до їх часток, відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року. Представник зазначив, що передача всієї ділянки лише одній особі порушила право правонаступниці Червінського позивача [PERSON] на належну їй частку землі, яку вона має за законом як власниця 4/10 частки будинку. Крім того, надані адвокатські запити та відповіді від органів влади свідчать про відсутність у Сокільницькій сільській раді, архіві та Держгеокадастрі рішення від 28.09.1994 року, що ставить під сумнів сам факт його прийняття та правомірність виданого на його підставі державного акта. З огляду на це представник позивача вважає, що зазначене рішення підлягає визнанню недійсним, а виданий на його підставі державний акт скасуванню, оскільки вони порушують законні права позивача як співвласниці нерухомого майна. Представник відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ адвокат\~Задорожній І.\~Б.\~в судовому\~засіданні позов\~заперечив,\~дала пояснення\~аналогічні наведеним\~у відзиві\~на позовну\~заяві,\~просить в\~задоволенні позову\~відмовити у\~повному обсязі. Зазначив, що земельна ділянка площею 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] , правомірно була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року, а виданий державний акт серії ЛВ №19501 є чинним. З моменту його видачі жодних заперечень чи спорів з боку [PERSON] або його спадкоємців не виникало, що підтверджує відсутність порушення їхніх прав. Представник наголосив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на частки земельної ділянки та житлового будинку на законних підставах за договорами дарування від 2011 року, посвідченими нотаріально. Також звернув увагу, що позивач з моменту прийняття спадщини у 2017 році могла самостійно з`ясувати відомості про власників спірної ділянки з відкритих державних реєстрів, проте звернулася до суду лише у 2025 році, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. У зв`язку з цим представник відповідачів вважає, що підстав для скасування рішення Сокільницької сільської ради та державного акта немає, а позов підлягає відхиленню повністю. Уповноважений представник відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Заслухавши пояснення представників сторін, Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із Договору дарування від 17.10.1964 року, посвідченого нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М. І., зареєстрований в реєстрі за № 1382, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] належну ідеальну половину житлового будинку, що знаходиться в с. Сокільниках, Пустомитівського району, Львівської області, та складається в цілому з двох кімнат, двох кухонь та коридора, будинок мурований, критий бляхою, цей будинок належав дарительці [PERSON] на підставі довідки, виданої виконкомом Сокільницької сільської Ради депутатів трудящих, Пустомитівського району, Львівської області 15.10.1964 року № 428. Відповідно до Довідки № 17, виданої виконавчим комітетом Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області 15.11.1986 року, згідно господарських книг Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що зберігаються в с. Сокільники, яке в даний час з`являється будинковолодінням [ADDRESS] , рахується за гр. [PERSON] , та на балансі будинкоуправління (м.рад) не рахується. Разом з тим, згідно висновку на оформлення права власності №28 від 03.10.1987 року та витягів із рішення виконкому Пустомитівської районної ради №520 від 20.11.1987 року було оформлено право власності [PERSON] на 3/5, а [PERSON] 2/5 частки будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, із Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 31857658 від 31.10.2011 року (серія СЕГ № 639488), виданого за заявою [PERSON] , що реєстраційний номер майна: 34109661, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису в книзі 425 знаходиться у приватній спільній частковій формі власності у [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину/Р. № 3079/30.08.1990/видане Пустомитівською держнотконторою у частці 2/5 та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності/20.11.1987/видане Пустомитівською райрадою на підставі рішення від 20.11.1987 року № 520 у частці 3/5. Право власності [PERSON] на 2/5 частки будинку [ADDRESS] підтверджується також Реєстраційним посвідченням №81 від 27.04.1991 року. Разом з тим, згідно долученою до матеріалів справи копією Договору дарування 3/5 часток житлового будинку від 15.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1451, вбачається, що [PERSON] , подарувала, а [PERSON] , [PERSON] , прийняли в дар у рівних частинах кожен (по 1/2 (одній другій) частині) 3/5 (три п?ятих) частки житлового будинку [ADDRESS] з мезоніном та відповідною часткою приналежних до нього господарських будівель і споруд, позначений в технічній документації літерою A-I, який знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1499 га, кадастровий номер якої 4623686400:01:003:0626. В п. 2 Договору зазначено, що житловий будинок А-1 в цілому складається з семи житлових кімнат житловою площею 119,6 кв.м. та двох кухонь, загальною площею 186,8 кв.м. До будинку належать такі господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, гараж Г, сарай Д, ворота 1, огорожа 2, 4, 7, 8, хвіртка 3, 5, 6. 9, 10, замощення I, II, колодязь К. Відповідно до відомостей, викладених у витягу № 31857658 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 31 жовтня 2011 року гараж літера «Г», сарай літера «Д» - побудовані згідно рішення Сокільницької сільської ради від 09 червня 2011 року № 87. Другим абзацом зазначено цього ж пункту, ця частка житлового будинку належить [PERSON] , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області 20 листопада 1987 року, яке зареєстроване у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 листопада 1987 року в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 425, реєстраційний номер 34109661. Судом встановлено, із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, виданій [PERSON] Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області за № 1740 від 27.10.2014 року, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] (позивач) як голова д/г та [PERSON] син, загальна пл. житла становить 79,60 кв.м.; сім`я користується земельною ділянкою заг. площею 0,0700 га. Із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2017 року, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г. А., зареєстрованого в реєстрі за № 870 (спадкова справа № 34/2017) вбачається, що спадкоємцями, на зазначене у цьому свідоцтві майно, а саме: 2/5 часток житлового будинку [ADDRESS] та в цілому складається з семи житлових кімнат та двох кухонь житлова площа будинку становить 119,6 кв.м., загальна площа - 186,8 кв.м.; до житлового будинку підносяться господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, гараж І, сарай Д, ворота № 1. огорожа № 2, 4, 7, 8, хвіртка № 3, 5, 6, 9, 10, замощення І, ІІ, кололять К, гараж Г, сарай Д побудовані, згідно рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 19.06.2011 року № 87, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . У той же час, в матеріалах справи міститься Договір дарування 2/10 часток житлового будинку від 15.08.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г. А., зареєстрований в реєстрі за № 963, згідно якого [PERSON] , з однієї сторони, дарувальник та [PERSON] , обдаровувана, з другої сторони, уклали цей договір про те, що Дарувальник передає безоплатно у власність Обдаровуваній 2/10 (дві десятих) часток житлового будинку [ADDRESS] . У п. 2 Договору зазначено, що житловий будинок A-1 в цілому складається з семи житлових кімнат житловою площею 119,6 кв.м. та двох кухонь, загальною площею - 186,8 кв.м. До житлового будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, гараж Г, сарай Д, ворота № 1, огорожа № 2, 4, 7, 8, хвіртка № 3, 5, 6, 9, 10, замощення І, П, колодязь К. Гараж Г, сарай побудовані, згідно рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 09 червня 2011 року № 87. П. 3 визначено, що відчужувана частка житлового будинку належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, 02 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 871, державну реєстрацію права власності проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 серпня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, номер запису про право власності 21693148, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1317085246236. Судом встановлено із вищенаведеного, що позивач [PERSON] є власником 4/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по [ADDRESS] , яке вона набула у 2017 році в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] , який в свою чергу набув право власності на вказану частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №287/90, виданого 30.08.1990 року на 2/5 частки будинку, що належала його батьку [PERSON] . Однак, за даними з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399714283 від 17.10.2024 року, земельна ділянка пл. 0,1499 га кадастровий номер 4623686400:01:003:0957 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1614561846236), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної часткової власності за на заступними особами: [PERSON] , частка власності: 3/10, дата державної реєстрації: 03.07.2018; підстава виникнення права власності: договір дарування, 3/5 часток земельної ділянки, серія та номер: 1454, виданий 15.11.2011, Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області; номер запису про право власності: 27345631, дата реєстрації: 03.07.2018 року; [PERSON] , частка власності: 3/10, дата державної реєстрації: 03.07.2018; підстава виникнення права власності: договір дарування, 3/5 часток земельної ділянки, серія та номер: 1454, виданий 15.11.2011, Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області; номер запису про право власності: 27345655, дата реєстрації: 03.07.2018. Разом з тим, відомості щодо реєстрації права позивача [PERSON] , як співвласника 4/10 житлового будинку, на відповідну частку 4/10 вказаної земельної ділянки, відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Із відповіді «Про надання інформації», за підписом заступника начальника-начальника управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Володимира Голяка № 29-13-0.2-199/2-25 від 13.01.2025 року, на адвокатський запит адвоката Підбірного М. Я. № 07-01/25 від 07.01.2025 року вбачається, що за інформацією відділу № l управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельна ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:003:0957, площею 0,1499 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , перебувала у власності [PERSON] , відповідно до державного акта серії ЛВ №19501 зареєстрований 12.09.1998 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:003:0957 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 06.06.2018 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої МК НВП "Рейтинг". Книги реєстрації державних актів на право власності на землю громадян, книги реєстрації державних актів на право власності, користування на землю юридичних осіб, книги реєстрації договорів оренди, на території колишнього Пустомитівського району знищені під час пожежі 30.07.2011р., в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель наявна технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Технічна документація з видачі державного акта серія ЛВ №19501 відсутня. Надано копію Державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 від 12.10.1998 року, виданий [PERSON] на підставі рішення ІІІ-ої сесії ІІ-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на земельну ділянку площею 1499 гектарів в межах згідно з планом , яка розташована на території с. Сокільники, Сокільницької сільської Ради народних депутатів, яка передана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1429. Із відповіді «Про розгляд адвокатського запиту» Виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, за підписом сільського голови [PERSON] на адвокатський запит адвоката Підбірного М. Я. за № 07-01/25-3 від 07.01.2025 року останньому повідомлено, що згідно інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, сільська рада не є тим органом, який видає та зберігає державні акти на право власності на землю. Усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 р. та для отримання копії рішення, необхідно звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, який є правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації, за адресою: м. Пустомити, вул. Заводська, 10. Також, т.в.о. голови Львівської районної військової адміністрації Андрій Ковальський надав відповідь «Щодо розгляду запиту» за вих. № 130-70/0/2-25 від 23.01.2025 року, на адвокатський запит № 18-01/25 від 18.01.2025 року, а саме, що в архівному відділі у .Пустомити архівного управління Львівської РДА знаходяться на зберіганні рішення Сокільницької сільської ради за 1994-2019 роки. В книгах сесій та засідань виконкому Сокільницької сільської ради за 1994 рік рішення III сесії ІІ демократичного скликання від 28.09.1994 року про дозвіл на приватизацію земельних ділянок громадянам, зокрема [PERSON] , на підставі якого видано акт на право приватної власності на землю, відсутнє, тому надати копію такого документа неможливо. 30.06.2025 року на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» уповноваженим представником відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області - Сулимко Т. М. подано пояснення, відповідно до змісту яких вказує, що усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 року, а тому для отримання копії рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994р. необхідно звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, який є правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації, оскільки в сільській раді відсутній даний документ. Що стосується технічної документації з відведення земельної ділянки, повідомляємо, що дана інформація в сільській раді відсутня. Однак зазначено, що у 1994 році технічна документація із землеустрою в Україні зберігалась відповідно до тодішнього законодавства та організаційної структури управління земельними ресурсами. Саме у цих відділах зберігались - технічні проєкти землеустрою, акти на право користування землею, плани меж земельних ділянок, картографічні матеріали. Також, землевпорядні організації, які виготовляли документацію, зберігали копії проєктів (технічних документацій) у власних архівах. Це були, зокрема, відділення Інституту землеустрою, районні землевпорядні організації (наприклад, "Укрземпроект", "Облземпроект"). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50). Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом. Набуття цих прав громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно частини першої статті 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 158 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Із системного аналізу ЗК України вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того, чи є законним рішення, на підставі якого його видано. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності особи припиняється на майно, яке за законом не може належати цій особі. Вказаний висновок міститься в постанові Верховного суду від 28.03.2018 року справа № 761/1554/13-ц. Як зазначає сторона позивача, що з метою перевірки вказаних вище відомостей та з метою ознайомлення із змістом технічної документації з відведення земельної ділянки та рішенням Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання земельної ділянки [PERSON] , 29.01.2025 року адвокат Підбірний М.Я. звернувся із відповідними запитами на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до змісту яких, останній просив, за їх згодою, надати для ознайомлення копію рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання спірної земельної ділянки [PERSON] та технічної документації з відведення [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Вказані запити було отримано відповідачами: [PERSON] засобами поштового зв`язку, а саме АТ «Укрпошта», згідно трекінгу відстеження за № 7902100053240 від 17.02.2025 року, такий було вручено одержувачу 13.02.2025 року та [PERSON] відповідно до трекінгу відстеження за № 7902100053232 від 17.02.2025 року, такий було вручено одержувачу також 13.02.2025 року, однак відповідей такі не надали. Разом з тим, суд звертає увагу сторони відповідачів, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року було витребувано у відповідачів належним чином завірені копії: рішення III сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на підставі якого видано Акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 на ім?я [PERSON] (про передачу у власність земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий помер 4623686400:01:003:0957) за адресою: [ADDRESS] , технічної документації з відведення земельної ділянки пл. 0,1499 га за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , інформацію про наявність таких, або відсутність. Відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду, ч. 7 вказаної статті визначено, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Разом з тим, приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України встановлено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Однак в процесі розгляду та станом на день розгляду справи судом такі надано не було, повідомлення про причини неможливості подати такі докази також від відповідачів не надходило, чим фактично позбавили суд можливості безпосередньо перевірити зміст витребуваних документів, які мають істотне значення для вирішення спору, а тому вважаю за можливе розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказами. При застосуванні норм матеріального права у спірних правовідносинах слід зазначити наступне: Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561- XII (який був чинним на час видання спірного рішення ІІІ-ої сесії ІІ-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та на час видачі Державного акту на право власності серії ЛВ №19501 на ім`я [PERSON] ), далі - ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Отже, співвласники будинку [ADDRESS] у належних їм частках спільно набули на підставі ст.30 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХІІ право користування земельною ділянкою для обслуговування будинку [ADDRESS] , а тому спірна земельна ділянка не могла бути передана у власність лише одному із співвласників в цілому. Відповідно до ст.22 ЗК України від 18.12.1990 №561-XII (який був чинним на час видання спірного рішення ІІІ-ої сесії ІІ-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та на час видачі Державного акту на право власності серії ЛВ №19501 на ім`я [PERSON] ), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, маючи інформацію про співвласників будинку [ADDRESS] та розмір їх часток у будинковолодінні, достеменно знаючи, що [PERSON] не є одноособовим власником вказаного будинку та володіє в ньому лише часткою в розмірі 3/5, Сокільницькою сільською радою в порушення вимог ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII, було прийнято оскаржуване рішення від 28.09.1994 року, на підставі якого видано Державний акт серії ЛВ №19501 на право власності [PERSON] на всю земельну ділянку для обслуговування будинку [ADDRESS] . Щодо доводів та вимог представника сторони відповідачів про застосування строків позовної давності слід зазначити, суд зазначає наступне: відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із положеннями частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. ЄСПЛ вказував, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). ЄСПЛ зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, ЄСПЛ, від 22 липня 2014 року). За роз`ясненнями, що містяться в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. В постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 грудня 2019 року у справі № 234/13519/16-ц вказано, що «відповідно до частин другої-четвертої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову». Отже, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц, у постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 367/6105/16-ц та у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 372/266/15-ц. Разом з тим, суд не вбачає підстав для погодження із доводами сторони відповідачів про те, що позивач [PERSON] повинна була знати про оскаржуване рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501, виданий на ім`я [PERSON] , з моменту прийняття спадщини у серпні 2017 року. Як убачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що в серпні 2017 року позивач отримала копію, ознайомилася або була обізнана у будь-який інший спосіб із змістом зазначеного рішення чи державного акта. Відповідачами також не наведено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. Натомість, у справі наявні достовірні докази, що копію державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501, виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, позивач отримала лише у січні 2025 року разом із листом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13.01.2025 року № 29-13-0.2-199/2-25, наданим у відповідь на адвокатський запит представника позивача. При цьому зміст оскаржуваного рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого було видано зазначений державний акт, позивачу досі невідомий, оскільки відповідно до наявних у справі письмових доказів, вказане рішення відсутнє у Сокільницькій сільській раді, архівному відділі та в органах Держгеокадастру, а також не було надано відповідачами на виконання ухвали суду про витребування доказів. За таких обставин, доводи відповідачів про наявність підстав для застосування строків позовної давності є безпідставними, не підтверджені жодними доказами та спростовуються встановленими у справі фактичними даними. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що передача у приватну власність усієї земельної ділянки площею 0,1499 га, кадастровий номер 4623686400:01:003:0957, лише [PERSON] на підставі рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого видано державний акт серії ЛВ №19501, суперечить вимогам земельного законодавства, зокрема ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року, оскільки не враховано право співвласника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , якій належить 4/10 частки будинку, на пропорційну частку у земельній ділянці; відсутність у матеріалах справи підтвердження самого рішення від 28.09.1994 року свідчить про відсутність законних підстав для виникнення права власності [PERSON] на всю ділянку, у зв`язку з чим суд вважає, що оскаржуване рішення сільської ради та виданий на його підставі державний акт є незаконними, порушують право позивача на частку у земельній ділянці відповідно до її частки у будинку, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає що позов слід задоволити у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн. з кожної. Детальний розрахунок судових витрат та докази на їх понесення буде надано додатково в порядку та строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved