Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

В червні 2025 представник позивача звернулась до суду з позовом до Зимнівської сільської міської ради про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті дядька, звернувся до нотаріуса, яким під час вивчення документів було встановлено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, орієнтовною площею 0,60 га, що розташована у с.Хворостів Володимирського району Волинської області, ніхто не прийняв, заповіт від імені [PERSON] не складався. Окрім позивача інших спадкоємців передбачених законом немає. Представник позивача зазначила, що в установлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори [PERSON] не подав, у зв`язку з тяжким станом здоров`я. Відповідно до медико-соціальної експертної комісії, йому встановлено І групу інвалідності. Страждає на захворювання, яке значно обмежує його життєдіяльність, і постійно перебуває під наглядом лікарів та потребує постійного стороннього догляду. Просить визначити додатковий строк [PERSON] строком в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його дядька [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на пропуск строку з поважних причин. В судове засідання позивач та представник позивача Симчук М.С., яка діє\~на підставі\~довіреності №4-11\~від 07.03.2025,\~ не з`явились, [PERSON] надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали повністю, просили задовольнити. 10.11.2025 до суду від представника позивача надійшло пояснення щодо розбіжності у написанні прізвища, яке виникло внаслідок технічної помилки при перекладі та оформленні документів з російської мови на українську мову. Під час оформлення документів у різні роки державні органи використовували різні правила транслітерації, зокрема, літери «и» та «і» у прізвищах передавалися по-різному. Невідповідність прізвища також можна пояснити тим, що після набуття [PERSON] усе діловодство в країні стало вестися українською мовою. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про завершення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову за наявними в матеріалах справи доказами. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.02.1960, позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , який згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , [INFO] помер. Щодо розбіжності у написанні прізвища, яке виникло внаслідок технічної помилки при перекладі та оформленні документів з російської мови на українську мову, з наданих пояснень представником позивача вбачається, що під час оформлення документів у різні роки державні органи використовували різні правила транслітерації, зокрема, літери «и» та «і» у прізвищах передавалися по-різному. Невідповідність прізвища також можна пояснити тим, що після набуття [PERSON] усе діловодство в країні переведено українською мовою. [INFO] народився дядько позивача [PERSON] , [INFO] , батьками якого були [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 02.03.1950, актовий запис №3. [INFO] [PERSON] помер, актовий запис про смерть №1 від 02.01.2013, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , від 02.01.2013, актовий запис №1. [INFO] народився батько позивача [PERSON] , батьками якого були [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , від 14.02.1952, актовий запис №71. [INFO] помер [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть № 8 від 06.06.2011. Судом встановлено, що із копії архівного витягу з протоколу Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району від 11.069.1992, згідно Рішення № 14/12, Сільська рада народних депутатів вирішила: збільшити розміри земельних ділянок і надати землю у приватну власність [PERSON] , а саме передати 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства. З позовної заяви вбачається, що своєчасно прийняти спадщину після смерті свого дядька позивач не зміг, оскільки тяжко хворів і з березня 2017 має І групу інвалідності, пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 29.03.2017. Стосовно вимог про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та його поновлення суд виходить з наступного. Відповідно до ст.263\~ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідност.76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Представник позивача зазначає, що [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тяжким станом здоров`я. Судом встановлено, що крім позивача інших спадкоємців немає. Отже, суд, оцінюючи причини неприйняття спадщини позивачкою у встановлений законом строк, повинен врахувати також й принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи наведені норми, суд повинен враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, з урахуванням встановлених обставин по справі, позиції відповідача, поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини є доведеною та обґрунтованою, внаслідок чого позов підлягає задоволенню та наданню позивачам додаткового строку в один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved