Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Олександрійська міська рада звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 34\~728,00 грн та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування [PERSON] на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме 11/50 частки будівель та споруд по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 17.12.2015 № 992 «Про поділ об`єкту нерухомого майна на присвоєння адрес» поділено на окремі об`єкти нерухомості комплекс будівель та споруд по [ADDRESS] та присвоєно адресу [ADDRESS] , будівлям та спорудам, що належать відповідачу. Відповідно до рішення Олександрійської міської ради №158 від 16.09.2016 «Про поділ земельної ділянки по [ADDRESS] » було надано дозвіл, серед інших, відповідачу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у власності Олександрійської територіальної громади, на шість окремих земельних ділянок, в тому числі, площею 0,1722 га з присвоєнням земельній ділянці окремої поштової адреси: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.08.2025 № НВ-0001714572025 вбачається, що 16.02.2017 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 0,1722 га, кадастровий номер 3510300000:10:297:0026, місце розташування: [ADDRESS] . Відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою, договір оренди не уклав, орендні платежі за володіння та користування земельною ділянкою не сплачував. Згідно з рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.02.2023 року у справі №398/2471/22, яке набрало законної сили 27.03.2023 року, з [PERSON] на користь Олександрійської міської ради стягнуто безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 33\~489,44 грн (розрахунковий період з 01.06.2020 по 31.07.2022). Згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.07.2024 року у справі №398/2342/24, яке набрало законної сили 26.08.2024 року, з [PERSON] на користь Олександрійської міської ради стягнуто безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 35\~652,23 грн (розрахунковий період з 01.08.2022 по 30.04.2024). Згідно з розрахунком, розмір безпідставно збережених коштів за період з 01.05.2024 рокудо 30.09.2025 року становить 34\~728,00 грн. Відтак, позивач вважає, що відповідач зберіг без достатньої на те правової підстави кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності та які підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (ст. 80 ЗК України). Загальне правило щодо підстав та порядку набуття права на землю із земель комунальної власності визначено статтею 116 ЗК України, згідно з частинами 1, 2 якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Особливості набуття права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду визначені ст.\~120\~ЗК України та ст. 377 ЦК України. За змістом ч. ч. 1, 2 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з архівною довідкою №475 від 25.05.2020, право власності на 11/50 частки будівель та споруд по [ADDRESS] , за архівними даними КП «ОМБТІ» належало [PERSON] на підставі договору дарування від 09.11.2006 року, посвідченого Радовою С.В. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу р№2601 та договору про внесення змін до договору дарування від 31.01.2009 року, посвідченого Радовою С.В. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу р№150. На підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 17.12.2015 року, №992, поділено на окремі об`єкти нерухомості комплекс будівель і споруд по [ADDRESS] , та присвоєно адреси комплексу будівель і споруд, що належать [PERSON] за договором дарування від 09.11.2006 (11/50 частки) [ADDRESS] . На підставі рішення Олександрійської міської ради від 16.09.2016 року, №158, надано, зокрема, [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки, що знаходилась за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,8716 га (кадастровий номер 3510300000:10:297:0002) та на земельну ділянку площею 0,1722 га, з присвоєнням окремої поштової адреси: [ADDRESS] . Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.08.2025 №440940000, та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.08.2025 №НВ-000171452025, земельна ділянка кадастровий номер 3510300000:10:297:0026, площею 0,1722 га, цільове призначення J.12.04 для будівництва та обслуговування будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] , належить територіальній громаді м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.02.2023 року у справі №398/2471/22 та від 22.07.2024 року у справа №398/2342/24стягнуто з [PERSON] на користь Олександрійської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 33\~489,44 грн за період з 01.06.2020 рокудо 31.07.2022 року тав сумі 35\~652,23 грн за період з 01.08.2022 рокудо 31.07.2024 року відповідно. Згідно з Витягами №НВ-9937340522024 із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок від 19.04.2024 року та №НВ-9975716362025 із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок від 26.08.2025 року нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 3510300000:10:297:0026 становить 461\~098,41 грн та 516\~222,20 грн відповідно. Відповідно до рішення Олександрійської міської ради від 12 травня 2023 року, №609, «Про місцеві податки і збори», яким встановлюються та вводяться в дію з 01.01.2024 року, в таблиці 1.1 «Ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності на території Олександрійської територіальної громади» визначено, що ставка податку (орендної плати) за земельні ділянки з цільовим призначенням 12.04 «Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства2» встановлюється у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~124\~ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Згідно з ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 206\~ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14\~ПК України встановлено, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Підпунктом 14.1.136\~пункту 14.1\~статті 14\~ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно з ст.\~288\~ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем та визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (п. 288.4, п. 288.5). Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про державний\~контроль за\~використанням та\~охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Оскільки відповідач, будучи власником об`єкта нерухомого майна, у період з 01.05.2024 року до 30.09.2025 року здійснював фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт нерухомості розміщений та не звертався за оформленням права оренди на земельну ділянку, останній не набув належних прав користування щодо земельної ділянки, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, провадження №14-77цс18 та постанові Верховного суду від 05.08.2022 в справі № 922/2060/20. За приписами ч. ч. 1 та 2 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч. 1 ст.\~1214\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~Цивільного кодексу\~України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Такий правовий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного суду України від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19. Також, Верховний суд, у постанові від 05.09.2019 року у справ №808/5913/15 дійшов до висновку, що обов`язок зі сплати коштів за користування земельною ділянкою виникає саме з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Крім того, Верховний Суд в постанові від 05.08.2022 року у справі №922/2060/20 зазначив, що за загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому, відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку. Нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень статті 79-1\~Земельного кодексу\~України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічні правові висновки були викладені також, в постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №925/1081/20 та від 20.09.2022 у справі №925/1082/20. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач використовував земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1722 га, без достатніх правових підстав, у період з 01.05.2024 року до 30.09.2025 року не сплачував за користування земельною ділянкою орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, у результаті чого безоплатно користувався цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набув дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, у Олександрійської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Згідно з розрахунком заборгованості, який міститься у позовній заяві, за період з 01.05.2024 року до 31.12.2024 року заборгованість відповідача за користування вищезазначеною земельною ділянкою становить 15\~370,00 грн та з 01.01.2025 року до 30.09.2025 року 19\~358,00 грн, а всього 34\~728,00 грн. Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі норм діючого законодавства, у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, згідно з рішенням Олександрійської міської ради №609 від 12.05.2023 року «Про місцеві податки і збори», Витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3510300000:10:297:0026№НВ-9937340522024 від 19.04.2024 та №НВ-9975716362025 від 26.08.2025 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок». За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн.

Outcome: approved