Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 15.07.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова за актовим записом № 384. \~ \~ \~ \~Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані позивачем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживатимуть разом з матір`ю. З 2022 року подружжя спільно не проживає, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки між ними припинені. Між сторонами відсутні будь-які спори щодо їх дітей, питання виховання та матеріального забезпечення дітей врегульовані добровільно. Спільне майно подружжя відсутнє. Позивач зазначив, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дітей. 14.10.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.81). Позивач 04.11.2025 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях просила розглянути справу без її участі. 11.11.2025 суд на місці долучив до матеріалів справи відзив відповідача на позовну заяву та її додаткові пояснення (а.с.46-47, 71-72). У відзиві та додаткових поясненнях відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила позов про розірвання шлюбу задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. З матеріалів справи суд вбачає, що 15.07.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова за актовим записом № 384 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] дружини [PERSON] (а.с.13). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14,15). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~113\~СК України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, а залишення статусу подружжя суперечитиме інтересам сторін. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища відповідач не заявила. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп., що підтверджується квитанцією № 1490-7052-0851-1357 від 30.09.2025 про сплату 605,60 грн та платіжною інструкцією № 2.345768803.1 від 09.10.2025 про сплату 363,36 грн (а.с.3,63). За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 484,48 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 484,48 грн, оскільки позов задоволено. На підставі викладеного,

Outcome: approved