Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 18.02.1992 року відділом ЗАГСу Луцького міськвиконкому Волинської області, актовий запис № 767. Вказує, що через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, різних поглядів на життя вони 15.05.2025 року припинили шлюбно-сімейні відносини. З того часу вони не ведуть спільного господарства та побуту, проживають окремо і не мають спільного бюджету. Шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Разом з тим, подала суду відзив, у якому зазначила, що твердження позивача, що вони з 15.05.2025 року не проживали разом не відповідає дійсності і не підтверджується жодними доказами. Спільне проживання з позивачем у них припинене з кінця липня 2025 року після конфлікту. Вважає, що таким чином позивач у рішенні про розірвання шлюбу хоче встановити дату припинення шлюбних відносин, щоб збудований ними спільний будинок в с. Рованці Луцького району виключити з об`єктів спільної сумісної власності, оскільки він ввів його в експлуатацію та зареєстрував на своє ім`я 18.07.2025 року. Також зазначила, що вона не заперечувала проти розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.02.1992 року відділом ЗАГСу Луцького міськвиконкому Волинської області, актовий запис № 767, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. При цьому, доводи позивача про припинення шлюбних відносин саме з 15.05.2025 року належними та допустимими доказами не підтверджуються, а тому суд не приймає їх до уваги.

Outcome: approved