Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 02.11.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №430413-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями , підписаний в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію. За умовами договору на банківську картку № [NUMBER] відповідача була перерахована сума позики в розмірі 10000,00 грн..Плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86295 % за кожен день користування Кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач припинив здійснення платежів для погашення кредитної заборгованості в результаті чого станом на 04.09.2025 заборгованість становить 20291,04 грн., з яких 9720,90 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, прострочена сума заборгованості за відсотками становить 10570,14 грн.. Відповідач добровільно борг не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача наявну заборгованість за кредитним договором №430413-КС-001 від 02.11.2021 року, а також судові витрати. Ухвалою судді від 22.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи за відсутності представника товариства та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання подав заяву про застосування строків позовної давності у даній справі та відмови позивачу у задоволенні позову в повномі об`ємі. Зазначає, що згідно інформації з особистого кабінета [PERSON] на вебсайті ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» він отримав дозвіл на кредит 02.11.2021 , справно платив до 14.12.2021 , останній платіж 1830 грн.. Термін дії договору був до 198.04.2022. Перший протермінований платіж був відзначений 28.12.2021. Просить проводити судове засідання у його відсутності. Суд, ухвалив проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Із змісту ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.2 ст.77ЦПК\~України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.5, 6 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із вимог ст.1048\~ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. У відповідності до ст. 526, 527, 530ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як встановлено судом, 02.11.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №430413-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію. За умовами договору на банківську картку № [NUMBER] відповідача була перерахована сума позики в розмірі 10000,00 грн..Плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86295 % за кожен день користування Кредитом. Факт укладення вказаного договору відповідачем не заперечується. Відповідно до доданої до матеріалів справи довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №430413-КС-001 від 02.11.2021 року розмір боргу відповідача станом на 04.09.2025 становить 20291,04 грн., з яких 9720,90 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, прострочена сума заборгованості за відсотками становить 10570,14 грн.. Доказів повного погашення заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Таким чином нарахована сума заборгованості відповідає умовам Кредитного договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, за кредитним договором №430413-КС-001 від 02.11.2021 року слід стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20291,04 грн., з яких 9720,90 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, прострочена сума заборгованості за відсотками становить 10570,14 грн.. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Кредитний договір між сторонами укладено 02.11.2021 року, строк кредитування 24 тижні. Термін дії Договору: до 19.04.2022 р. Із даним позов позивач звернувся до суду у 19.09.2025. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (№211), запроваджено з 12.03.2020 р. до 22.05.2020 р. на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено, востаннє до 30.06.2023 року. Згідно з п.12 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, була продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. А в редакції Закону №3450-IXвід 08.11.2023 п. 19 «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.» 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 року №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, від 14.01.2025 №26/2025, від 15.04.2025 №235/2025 воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, включно на даний час. Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (19.09.2025 року) про стягнення боргу за договорами позики в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 по 30.06.2023, відповідно до п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з її пропуском не було. Крім того, 14.05.2025 ВРУ ухвалено в першому читанні законопроект №11315 та прийнято рішення виключити п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії воєнного стану. Цей закон набирає чинності з 04.09.2025 та не має зворотної дії в часі. Тому з 04.09.2025 починається перебіг строку позовної давності згідно зі ст. 257\~ЦК України тривалістю у три роки, з чого випливає, що позивач не пропустив строк звернення до суду із позовом. Відповідно до ч 1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved