Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 15.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладений електронний кредитний договір позики № 75623666. В межах цього договору позивач надав відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплативши проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Сума позики становить 6\~563,00 грн. ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами договору позики. Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту не виконав у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. 21.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2112, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до [PERSON] за договором позики № 75623666 від 15.07.2021. 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркер» укладений договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінпром Маркер» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до [PERSON] за договором позики № 75623666 від 15.07.2021. Своїх зобов`язань за договором позики № 75623666 від 15.07.2021 відповідач не виконав та має перед позивачем непогашену заборгованість в розмірі 21\~843,63 грн, з яких: 6\~563,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15\~280,63 грн - заборгованість за відсотками. Заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача заявив клопотання про витребування від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», за період з 15.07.2021 до 18.07.2021. Представник позивача до судового засідання не з`явився. При подачі позовної заяви до суду клопотав розглядати справу за відсутності представника позивача, у випадку неявки відповідача в судове засідання проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи сповіщений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством України, клопотання про відкладення розгляду справи, будь-які заяви по суті справи від нього до суду не надходили. Правом на відзив не скористався. Інших клопотань в порядку статті 222 Цивільного процесуального кодексу України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, та те, що відповідач належним чином двічі повідомлявся про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився та відзиву не надав, суд цю справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Коваленко Т.О. від 10.09.2025 у справі відкрите провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Судові засідання призначені на 14.10.2025 та 12.11.2025. Ухвалою від 14.10.2025 у АТ КБ «Приватбанк» витребувано докази по справі, а саме: щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», за період з 15.07.2021 року по 18.07.2021 року. 12.11.2025 суд перейшов до стадії прийняття рішення. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 15.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладений електронний договір позики № 75623666. Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 6\~563 грн зі строком повернення до 11.08.2021. Розмір процентів за користування позикою та розмір процентів на прострочену позику визначений цим договором. Договір позики підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором iPoq1JQNL1. Позику надано шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позивача. Відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою, але умови, передбачені договором № 75623666 від 15.07.2021 не виконав. 21.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2112, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до наданого витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 75623666 від 15.07.2021. Таким чином, право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до [PERSON] , підтверджено. 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» і ТОВ «ФІНПРОМ» укладений договір факторингу № 310323-ФМ, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до наданого витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023, ТОВ «ФІНПРОМ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 75623666 від 15.07.2021. Таким чином, право вимоги ТОВ «ФІНПРОМ» до [PERSON] , підтверджено. За інформацією позивача за відповідачем рахується непогашена заборгованість у розмірі 21\~843,63 грн, з яких: 6\~563,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15\~280,63 грн - заборгованість за відсотками. V. Оцінка суду. Дослідивши представлені позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно пункту п`ятого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п.3, 6 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Положеннями частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа. Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту дванадцять статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор\~алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У відповідності до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію». Отже, позовні вимоги ТОВ «Фінансової компанії «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] в частині стягнення суми тіла кредиту є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі. Щодо розміру заборгованості за несплаченими відсотками по кредиту суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щоденну сплату процентів за кредитом, який наданий на 27 днів з 21.07.2021 до 11.08.2021, що передбачено п.2.2 договору позики № 75623666. У п.2.3 цього договору зазначено, що дата повернення позики 11.08.2021. Припис абз.2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У випадку цієї справи сторонами погоджена щоденна виплата процентів. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в межах строку дії договору, тобто до 11.08.2021, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки на підставі умов договору. До такого висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 243/9032/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Outcome: partial