Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У квітні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулося Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі також - позивач, банк), поданим в його інтересах представником Шкапенком Олександром Віталійовичем до [PERSON] (далі також - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101708940922133 від 26.02.2024 у розмірі 122 801,33 грн, з яких: 74 341,55 грн за тілом кредиту, 44 658,27грн за процентами, 3 801,51 грн за пенею. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачці надано кредит (встановлено кредитний ліміт) на платіжну карту зі сплатою процентів за користування останнім. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кошти (кредит) на її платіжну картку. Натомість відповідачка зобов`язання належним чином не виконала, заборгованість зі сплати тіла кредиту та процентів за користування ним не повернула, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. У відзиві представник відповідачки зазначив, що підтверджує факт укладення кредитного договору та перерахування коштів, однак не погоджується з наданим розрахунком. Також зазначає, що анкета-заява не містить даних про кредитний ліміт, процентну ставку та строки нарахування штрафів та пені. Не погоджується з нарахуванням пені. Будь-якого контррозрахунку не надав. Ухвалою суду від 29.05.2025, після усунення недоліків, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Ухвалою суду від 08.09.2025 продовжено розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Судові засідання призначалися на 01.10.2025, 22.10.2025, 12.11.2025. У судові засідання сторони, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили, просили розглянути справу за їх відсутності. Відтак, суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд по суті за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що 26.02.2024 відповідачка шляхом підписання анкети-заяви та заяви про надання послуг № АВН0СТ155101708940922133, приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Істотні умови договору викладені в заяві про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101708940922133 від 26.02.2024. У такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір відповідно до якого відповідачці надано кредит в розмірі 75 000 грн на її платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % річних, строком на 60 місяців. Факт зарахування кредитних коштів в розмірі 75 000 грн на платіжну карту відповідачки підтверджено меморіальним ордером № TR.35523201.35024.65455 від 26.02.2024. Рух коштів за карткою, оплату за кредитом та погашення процентів та тіла кредиту у відповідному співвідношенні, підтверджено випискою руху коштів за рахунком від 14.04.2025. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101708940922133 від 26.02.2024 станом на 13.04.2025 становить 122 801,33 грн, з яких: 74 341,55 грн за тілом кредиту, 44 658,27грн за процентами, 3 801,51 грн за пенею. Мотиви прийнятого рішення Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону) Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Отже, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідачки, як такої, що порушила взяті на себе зобов`язання, виниклої заборгованості за кредитним договором. Суд уважає, що обставини, викладені позивачем у позові, підтверджені наданими доказами та відповідачем не спростовані. Відтак, суд погоджується з підставністю стягнення тіла кредиту та процентів за користування ним, проте не може погодитися зі стягненням пені з таких підстав. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України). На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та дії наразі. Отже підстав для стягнення пені з відповідачки не має. Разом з цим, суд відхиляє посилання позивача за Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку, оскільки позивачем не доведено, що саме з цією редакцією Умов та Правил відповідачка була ознайомлена під час підписання кредитного договору (заяви). Аналогічних висновків щодо належного ознайомлення з електронними документами на сайті кредитодавця за подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03.07.2019). Іншого перед судом не доведено. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 118 999,82 грн, що становить 96,90 % від ціни позову, відтак судові витрати, які належить стягнути з відповідача становлять 2 347,41 грн (2 422,40 х 98,08 % / 100 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial