Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» в особі представника адвоката Юхименка Ю.Ю. звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №10231281843 від 16.07.2023 у розмірі 20\~638,89 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6500,00 гривень. В обґрунтування\~пред`явлених позовних\~вимог позивач зазначив,\~що 16.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір №10231281843, згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором становить 12\~977,08 грн. Посилався, що з моменту вчинення позичальником дій, передбачених п. 1.3 публічної пропозиції, вважається, що позичальник в повній мірі та безумовно приєднався до умов договору. Зазначив, що згідно з паспортом споживчого кредиту по продукту «Кредит на товар», що оформлюється за особистої присутності споживача, сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців платності 5,00% від загальної початкової суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 206,62% річних від загальної суми кредиту. Зауважував, що заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за кредитним договором №10231281843 від 16.07.2023 станом на 20.06.2025 включно становить 20\~638,89 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 12\~977,80, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 7\~661,09 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором №10231281843 від 16.07.2023 не погашена. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Рух справи Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 23 липня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначив судове засідання. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у пред`явленому позові просив розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Сучасний Факторинг», зазначив, що проти ухвалення заочного рішення у справі позивач не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом згідно з вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулася до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 16 липня 2023 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви\~приєднання до кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10231281843. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 12\~977,80 грн на строк 12 місяців з моменту надання з кінцевим терміном повернення 16.07.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5% на місяць\~процентна ставка (звичайна), та з орієнтовною реальною річною процентною ставкою на дату укладення договору в розмірі 206,62% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору становить 20\~764,48 грн. У Заяві-приєднання до кредитного договору по продукту «Кредит на товар» зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява-приєднання та Графік платежів, що підписані нею та представником кредитора складають єдиний письмовий документ, що є Договором Кредитним договором по продукту «Кредит на товар». 16 липня 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10231281843 від 16.07.2023, відповідно до умов якого, враховуючи, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого кредитор має зобов`язання перед позичальником щодо надання споживчого кредиту в розмірі 12\~977,80 грн на поточний рахунок позичальника, позичальник просить кредитора здійснити виконання зобов`язань з надання кредиту не на його поточний рахунок, як зазначено в кредитному договорі, а шляхом перерахування коштів в порядку, зазначеному в додатковій угоді. Згідно з Додатком №1 до Кредитного договору «Кредит на товар» №10231281843 від 16.07.2023 - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), сторонами погоджено сплату [PERSON] тіла кредиту в сумі 12\~977,80 грн, процентів за користування кредитом 7\~786,68 грн. Згідно з наданим ТОВ «Сучасний Факторинг» розрахунком заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №10231281843 від 16.07.2023 станом на 20.06.2025 становить 20\~638,89 грн, та складається з: 12\~977,80 грн - загальний заборгованість за тілом кредиту, 7\~661,09 \~заборгованість за сумою комісії/відсотків. Відповідно до Листа зобов`язання від 16 липня 2023 року за вих. №10231281843, ТОВ «Сучасний Факторинг» повідомив ТОВ «ФТД-Ритейл» про прийняття рішення про надання кредиту [PERSON] на придбання товару Смартфону ХІАОМІ Rеdmі 12С 4/128 GB (graphite grai), вартістю 5\~599,00 грн, Смартфону ХІАОМІ Rеdmі Note 12 4/128 GB (onux grai), вартістю 7\~199,00 за рахунок кредитних коштів. Загальна вартість кредиту 12\~798,00 грн. Відповідно до видаткової накладної №ФТ29-0410-59724086 від 16.07.2023, [PERSON] отримала від постачальника ТОВ «ФТД-Ритейлт» товари\~- Смартфон ХІАОМІ Rеdmі 12С 4/128 GB (graphite grai), вартістю 5\~599,00 грн, Смартфон ХІАОМІ Rеdmі Note 12 4/128 GB (onux grai), вартістю 7\~199,00. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] підписала Заяву-приєднання №10231281843 від 16.07.2023 до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар», у якій погоджено всі істотні умови договору. Факт отримання\~відповідачем [PERSON] \~товару,\~придбаного від\~постачальника ТОВ\~«ФТД-Ритейл»\~за кредитні\~кошти,\~надані ТОВ\~«Сучасний Факторинг»,\~а саме - Смартфону ХІАОМІ Rеdmі 12С 4/128 GB (graphite grai), вартістю 5\~599,00 грн та Смартфону ХІАОМІ Rеdmі Note 12 4/128 GB (onux grai), вартістю 7\~199,00 грн, знаходить своє підтвердження Видатковою накладною №ФТ29-0410-59724086 від 16.07.2023. За правилами ч. 1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст.\~598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року, прийнятій у справі №554/4300/16-ц. Як установлено судом у ході розгляду справи, кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним у судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] під час укладення кредитного договору ознайомилася з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд доходить висновку, що останній погодився з його умовами та зобов`язався виконувати їх. Розмір заборгованості, який відображено у розрахунку заборгованості не спростовано контррозрахунком відповідача. За правилами ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~81 ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене вище та, беручи до уваги, що відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час заборгованість за кредитом відповідачем не погашена, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Сучасний Факторинг». Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №623030 від 23.06.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 гривень. Як убачається з наданих представником позивача документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, 20 червня 2025 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» було укладено Договір про надання правничої допомоги №20/06-СФ, підписаний електронними цифровими підписами сторін, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, зокрема, що включає в себе підготовку позовних заяв та юридичний супровід справ щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами/договорами позики, перелік яких визначається окремими додатковими угодами до цього Договору. Пунктом 2.3 Договору погоджено, що безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Юхименко Ю.Ю. У п. 4.3. Договору №20/06-СФ сторони погодили, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких, а також умови та порядок розрахунків узгоджуються Сторонами та визначаються в додатках до цього договору. Відповідно до умов п. 4.7. Договору здійснення оплати гонорару за Договором затверджується Актом приймання-передачі наданих послуг. Здійснення оплати гонорару за Договором затверджується у безготівковому порядку на розрахунок Адвокатського бюро (п.4.8. Договору). Відповідно до копії Акту №19 приймання-передачі наданих послуг від 20.06.2025, підписаного електронними цифровими підписами сторін, Адвокатське бюро «Тараса Онищенка» надало, а ТОВ «Сучасний Факторинг» прийняло юридичні послуги відповідно до договору №20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості, узгодження правової позиції, складання позовної заяви ТОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1-231281843 від 16.07.2023, вартість послуг становить 6500,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №74012 від 04.07.2025 ТОВ «Сучасний Факторинг» перерахувало Адвокатському бюро «Тараса Онищенко» суму 6500,00 грн, призначення платежу: надання правничої допомоги згідно з Актом №19 від 20.06.2025 за Договором №20/06-СФ від 20.06.2025 без ПДВ. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як це унормовано вимогами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3\~ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Отже, можна дійти висновку, що\~ЦПК України\~унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved