Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини 1статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] ; свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 247-ц від 08.07.2025, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. За своїм психічним станом в даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В силу ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З огляду на вищевикладене, оскільки [PERSON] страждає стійким психічним розладом, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з ч.1 ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частина 4 ст. 63 ЦК України, визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 300 ПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Судом встановлено, що відповідно до висновку опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки та піклування над недієздатними особами та особами дієздатність яких обмежена при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради про встановлення опіки та призначення опікуна над [PERSON] , [INFO] , виходячи із інтересів, захисту майнових та не майнових прав [PERSON] , у разі визнання судом недієздатною, опікунська рада вважає, за доцільним встановити опіку над недієздатною [PERSON] , а в призначенні опікуном над нею її онука [PERSON] відмовити. Крім того, [PERSON] , чоловіку [PERSON] та її донці [PERSON] було запропоновано надати висновок про стан їх здоров`я з метою визначення спроможності виконувати обов`язки опікуна, але вказані особи проігнорували вимогу. З заяви про не можливість надати подання про встановлення опіки та призначення опікуна випливає, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та не може ними керувати. Кандидат в опікуни [PERSON] є студентом, характеристики з місця проживання не надав, доходів не має, не надав змоги обстежити житлово-побутові умови проживання недієздатної [PERSON] , тому факт здійснення опіки над недієздатною бабусею не встановлено та не підтверджено. Оскільки жодних мотивів доцільності за встановлених обставин відповідальним органом про призначення опікуном саме заявника [PERSON] , 2002 року народження, немає, встановлено наявність інших близьких осіб першого ступеня споріднення, без обґрунтування неможливості бути опікунами з формальним посиланням на відсутність заперечень з їхньої сторони. Законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок вирішити питання захисту прав недієздатної особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, особи, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, оцінюючи у сукупності наявні у справі докази, встановленні судом обставини, суд дійшов висновку, що можливість [PERSON] виконувати обов`язки опікуна недієздатної [PERSON] та забезпечити їй належний догляд, не знайшла свого підтвердження доказами, а тому у призначенні його опікуном суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: partial