Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради, третя особа Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради, про визнання права власності на самочинно збудований гараж, мотивуючи свої вимоги наступним. В 2010 році він самочинно побудував гараж за адресою домоволодіння: [ADDRESS] , загальною площею 44,5 кв.м на земельній ділянці площею 0,0077 га з кадастровим номером 5310900000:50:057:0069. Вказана земельна ділянка знаходиться у його власності, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2006, №6139, та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №952255 від 29.03.2010. Цільове призначення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва. 11 листопада 2024 року був виготовлений технічний паспорт на вказаний гараж. Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 13/24 від 02.12.2024, Звіт про проведення технічного обстеження будівель і споруд, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу за адресою: [ADDRESS] . Позивачем була подана Декларація про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) щодо прийняття в експлуатацію гаража. Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю №СА01:2481-8841-4518-9984 від 27.03.2025, надало Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за яким у зв`язку з відсутністю документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію документів проектної документації на будівництво індивідуального гаража та документа, який відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» надає право на виконання будівельних робіт, [PERSON] було відмовлено у введенні гаражу в експлуатацію. Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №461 від 13/04/2011, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Таким чином, прийняття в експлуатацію гаража можливе у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду. Можливості позасудовим шляхом узаконити побудований мною гараж чинне законодавство не передбачає. Разом з тим, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Яковенко С.М. Виконавчого комітету Миргородської міської ради «Про відмову у проведенні реєстраційних дій» № 79326805 від 09 червня 2025 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його заявою про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , по причині відсутності та ненадання державному реєстратору правовстановлюючих документів на гараж. Враховуючи вищевикладене позивач просив визнати за ним право власності на об`єкт нерухомого майна гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,5 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0077 га з кадастровим номером 5310900000:50:057:0069. Ухвалою суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження . 08.09.2024 на адресу суду від третьої особи Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради надійшли пояснення по справі, у яких зазначили, що у 2010 році позивач [PERSON] господарським шляхом на земельній ділянці площею 0,0077 га кадастровим номером 5310900000:50:057:0069 за адресою: [ADDRESS] , побудував гараж площею 44,5 кв.м. Так як у [PERSON] відсутній документ, який відповідно до ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надає право на виконання будівельних робіт, та проектна документація на будівництво, то відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України індивідуальний гараж площею 44,5 кв.м, розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] , є об`єктом самочинного будівництва. Зазначили, що в матеріалах справи наявний Звіт про проведення технічного обстеження будівель і споруд, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), виданий 02.12.2024 ФОП [PERSON] , сертифікований експерт [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 002584), зареєстрований в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за номером ТО01:4238-6087-9183-2023, за результатами якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта. Разом з тим, Управління архітектури та державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету є виконавчим органом Миргородської міської ради, що утворюється та реорганізується рішенням міської ради та не має статусу юридичної особи, підконтрольне та підзвітне Миргородській міській раді, виконавчому комітету, міському голові, а з питань здійснення делегованих повноважень - відповідним органам виконавчої влади. Тому при прийнятті рішення щодо визнання права власності на самочинно збудований на земельній ділянці площею 0,0077 га кадастровим номером 5310900000:50:057:0069 гараж площею 44,5 кв.м по [ADDRESS] управління архітектури та державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради підтримує позицію відповідача . Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання звернувся до суду з заявою, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, проте звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника міської ради. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти його задоволення . Третя особа, сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 жовтня 2006 року, № 6139, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 952555 від 29 березня 2010 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0077 га з кадастровим номером 5310900000:50:057:0069, з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11,12, 7). У 2010 році позивач [PERSON] господарським шляхом на земельній ділянці площею 0,0077 га кадастровим номером 5310900000:50:057:0069 за адресою: [ADDRESS] , побудував гараж площею 44,5 кв.м. 11 листопада 2024 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на гараж площею 44,5 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). Відповідно до\~витягу з\~Реєстру будівельної\~діяльності щодо\~інформації про\~технічне обстеження\~Єдиної державної\~електронної системи\~у сфері\~будівництва №\~13/24\~від 02.12.2024, звіт про проведення технічного обстеження будівель і споруд, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), виданий 02.12.2024 ФОП [PERSON] , сертифікований експерт [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 002584), зареєстрований в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за номером ТО01:4238-6087-9183-2023, за результатами якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта гаражного бокса, розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с.13-15). Позивачем була подана Декларація про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) щодо прийняття в експлуатацію гаража (а.с.32-46). Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю, на вх.№СА01:2481-8841-4518-9984 від 26.03.2025, надало Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за яким у зв`язку з відсутністю документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію документів проектної документації на будівництво індивідуального гаража та документа, який відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» надає право на виконання будівельних робіт, [PERSON] було відмовлено у введенні гаражу в експлуатацію (а.с.16-31). Крім того, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Яковенко С.М. Виконавчого комітету Миргородської міської ради «Про відмову у проведенні реєстраційних дій» № 79326805 від 09 червня 2025 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його заявою про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж б/н, по причині відсутності/ненадання державному реєстратору документів, які підтверджують введення в експлуатацію вказаного гаража або інших правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с.47). Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої\~статті 317 Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини п`ятої ст.376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом цієї правової норми судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. При цьому, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Такий висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня 2018 року у справі № 640/13030/16-ц (провадження № 61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17 (провадження № 61-39346св18). Так, позивачем надано відомості про його зверненням до Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради та державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради з метою оформлення права власності на гараж. Як встановлено судом, позивач є власником земельної ділянки, на якій розташований самочинно збудований гараж, цільове призначення цієї земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва. Даним самочинним будівництвом права інших осіб не порушено. Тому відповідно до вимог частини п`ятої статті 376 ЦК України, суд може на вимогу позивача визнати за ним право власності на самочинно побудований гараж. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] ..

Outcome: approved