Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 жовтня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11965565-SP. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредиту, грошові кошти в строк, передбачений договором, не повернув. 04 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19 982,76 грн та сплачений судовий збір. Процесуальні дії у справі. 01 вересня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду. 09 вересня 2025 року отримана інформація на запит щодо місця реєстрації відповідача. 09 вересня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 06 жовтня 2021 року відповідач підписала заяву-анкету №744466 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Згідно з довідкою АТ «ТАСКОМБАНК» від 03 жовтня 2024 року № 30913/47.7 відповідач з 06 жовтня 2021 року є власником поточного рахунку, який відкритий до заяви-анкети №744466 з номером кредитного договору № 002/11965565-SP від 06 жовтня 2021 року. 04 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до вищезазначеного договору факторингу від 04 квітня 2024 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №002/11965565-SP від 06 жовтня 2021 року на суму заборгованості 19 982,76 грн, що складається з: 9\~713,60 грн заборгованість за тілом кредиту; 10 269,16 грн заборгованість за відсотками. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Так згідно зі\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення первісним кредитором кредитного договору з відповідачем. Проте позивачем не доведено умови кредитування, порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань. Частина перша статті 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Позивач, посилаючись на те, що набув право вимоги до відповідача за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11965565-SP від 06 жовтня 2021 року, просить стягнути з відповідача заборгованість за цим договором. Позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію заяви-анкети відповідача, довідку банку, яка ідентифікує номер кредитного договору, укладений шляхом підписання заяви-анкети, копію договору факторингу, копію акту прийому-передачі реєстру прав вимоги, витяг з реєстру прав вимоги, розрахунок заборгованості, складений позивачем. Проте заява-анкета, копія якої долучена до позову, є невід`ємною частиною договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank про функціонування ощадного рахунку « [INFO] », а не договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, як зазначає позивач. Ця заява-анкета не містить інформації про умови кредитування, зокрема розмір встановленого кредитного ліміту та процентної ставки, строк кредитування. Доказів на підтвердження розміру кредиту та процентної ставки позивачем не надано. Також позивачем не додано до позову копію Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», яка є частиною договору, в редакції на дату підписання заяви-анкети. Доказів отримання відповідачем кредитних коштів із зазначенням розміру кредитного ліміту позивачем не надано, клопотання про витребування доказів, зокрема виписки з особового рахунку відповідача, на підтвердження цієї обставини не заявлено. Також позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, який розкриває механізм нарахування процентів, розмір заборгованості та її складові, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахувань. Доданий до позову документ під назвою «розрахунок заборгованості», складений позивачем, не розкриває механізм нарахування, а лише констатує розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути, та нездійснення нарахувань позивачем. Таким чином, позивачем не доведено належними доказами умови кредитування за договором № 002/11965565-SP, отримання відповідачем кредитних коштів, розмір заборгованості. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. За таких підстав, позов не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. У зв`язку із відмовою в позові понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed