Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 25\~776,50 грн заборгованості, яка складається з: 2\~916,00 грн заборгованості за кредитним договором № 3666930 від 11.05.2023 та 22\~860,50 грн заборгованості за кредитним договором № 4723798 від 10.05.2023, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] 11 травня 2023 року було укладено договір № 3666930 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» надає клієнту кредит у розмірі 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 10 травня 2023 року було укладено договір позики № 4723798 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає позичальнику кредит у розмірі 5000 грн на погоджений умовами договору строк, а позичальник зобов`язується повернути суму позики у день закінчення строку позики або достроково, сплатити плату (проценти) від суми позики. Кредитори виконали свої зобов`язання за договорами позики та кредиту та надали відповідачу грошові кошти у визначених вказаними договорами розмірах в безготівковому порядку. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договорів, не повернув отримані кошти та не сплатив відсотків за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість: за кредитним договором № 3666930 у загальному розмірі 2 916,00 грн, з яких: 600,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 2\~316,00 грн заборгованість по відсотках; за договором позики № 4723798 у загальному розмірі 22\~860,50 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за основним боргом, 17 860,50 грн заборгованість по відсотках. ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») 28 листопада 2023 року уклало договір факторингу № 01.02-77/23 з ТОВ «Лінеура Україна», а 27 грудня 2023 року договір факторингу № 01.02-92/23 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за умовами яких позивач набув права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників до зазначених договорів факторингу, зокрема, до [PERSON] за вище вказаними договорами позики та кредиту. Відповідно до ухвали судді від 30.07.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу було направлено позивачем 26.07.2025 цінним листом. [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження надсилалась судом за зареєстрованою адресою його місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення АТ «Укрпошта» від 05.08.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 11 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір № 3666930 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М584 (а.с.11-28). За умовами вказаного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 600 грн строком на 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,00 % в день. До укладення договору про споживчий кредит відповідач ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, інформація в якому відповідає умовам укладеного договору (а.с. 29-32). Крім того, 10 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 4723798 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х7Н3Ft5DWA (а.с.80-84). За умовами вказаного договору позики відповідач отримав позику в розмірі 5\~000,00 грн строком на 30 днів, до 09 червня 2023 року, зі сплатою процентів у розмірі: 59,71 % за перший день користування позикою, 2,50 % в день починаючи з другого дня користування позикою до дати її повернення. Відповідно до п.6 договору позики № 4723798 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація) звернувшись в електронній формі через особистий кабінет позивальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. До укладення договору позики відповідач ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, інформація в якому відповідає умовам укладеного договору (а.с. 86-88). Кошти за вказаними договорами позики та кредиту надаються кредиторами в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №3666930 та надало для [PERSON] кредитні кошти в розмірі 600,00 грн, вказане підтверджується даними листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 11192-0403 від 04.03.2024, з якого вбачається, що останнє, маючи повноваження на підставі договору про переказ коштів № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, перерахувало 11 травня 2023 року кошти в сумі 600 грн на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] (а.с.61). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором позики та надало для відповідача кредитні кошти в розмірі 5\~000,00 грн, що підтверджується відомостями листа ТОВ «Фінексперт» вих. № КД-000030994/ТНПП від 20.05.2025, з якого вбачається, що останнє, маючи повноваження на підставі договору про переказ коштів № 23.01.18/5 від 23.01.2018, перерахувало 10 травня 2023 року кошти в сумі 5000 грн на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] (а.с.91). 28 листопада 2023 року між ТОВ «Росвен інвест Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 01.02-77/23, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило для ТОВ «Росвен інвест Україна», а останнє набуло за плату права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, що підтверджується даними договору факторингу та платіжної інструкції № 9386 від 29.11.2023 про оплату фінансування згідно договору факторингу (а.с.62-77). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-77/23 ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3666930 від 11.05.2023 в сумі 2\~916,00 грн, з яких: 600 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2316,00 грн заборгованість за процентами (а.с.79). 27 грудня 2023 року між ТОВ «Росвен інвест Україна» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 01.02-92/23, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило для ТОВ «Росвен інвест Україна», а останнє набуло за плату права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, що підтверджується даними договору факторингу та платіжної інструкції № 9404 від 28.12.2023 про оплату фінансування згідно договору факторингу (а.с.94-109). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-92/23 ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4723798 в сумі 22 860,50 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17\~860,59 грн заборгованість за процентами за користування позикою (а.с.112). Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен інвест Україна» № 1 від 25 березня 2024 року вказане товариство перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а.с.113). Отже, у відповідності до умов зазначених договорів факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» за плату прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3666930 від 11.05.2023, за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 2\~916,00 грн, яка складається з: 600,00 грн заборгованість за основним боргом та 2316,00 грн заборгованість за відсотками, що нараховувались до 27.11.2023 (а.с.54-60). За даними розрахунку заборгованості за договором позики № 4723798 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 22\~860,50 грн, яка складається з: 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 17 860,50 грн заборгованість за відсотками, що нараховувались до 07.09.2023 (а.с.89-91). В матеріалах справи відсутні докази належного виконання [PERSON] взятих на себе за договорами позики та кредиту зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається в письмовій формі. За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~статті 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на зазначене, суд вважає, що договори позики та кредиту підписані електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідають вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до кредитних договорів.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем матеріали справи не містять. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку договори позики і кредиту та договори факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за користування ними з боржника. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми тіла кредиту, відсотків за користування ним за кредитним договором № 3666930 та суми за основною сумою боргу за договором позики № 4723798 в заявлених позивачем розмірах. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування позикою за договором позики № 4723798 суд зазначає про таке. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 виснувала, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. \~Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено з матеріалів справи, строк користування позикою за договором позики № 4823798 був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 09 червня 2023 року. Як зазначалось вище пункт 6 договору позики передбачає право позичальника продовжити строк користування позикою (пролонгація) шляхом укладення додаткової угоди. Матеріали справи не містять доказів пролонгації строку користування позикою у відповідності до п. 6 договору позики, а саме доказів укладення додаткової угоди до договору. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами позивач не звертався. Таким чином, позикодавець відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача за договором позики № 4723798 від 10.05.2023, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах погодженого строку кредитування. Зобов`язання за основною сумою боргу за договором № 4723798 від 10.05.2023 складає 5 000 грн. Разом з цим, зважаючи на фактичні строки обумовлені договором позики щодо користування позикою (30 днів), розрахунок відсотків по договору становить: за перший день користування 2 985,50 грн ( грн (5000 грн тіло кредиту х 59,71 % х 1 день), та за наступні дні користування до закінчення узгодженого сторонами строку користування 3 625 грн (5 000 грн тіло кредиту х 2,50 % х 29 днів), а всього 6\~610,50 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики та кредиту в загальному розмірі 14 526 грн 50 коп. Враховуючи часткове\~задоволення позову\~на 56,4\~%,\~відповідно до\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~з [PERSON] \~на користь\~позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 1366,23 грн, що складає 56,4 % від 2 422,40 грн (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»).

Outcome: partial