Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Швець Д. Ю. звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування у шлюбі, який був розірваний 03.02.2015 року Залізничним районним судом м. Львова, у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитись життям дитини та брати участь у її вихованні. Дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, матір забезпечує дитину всім необхідним, купує одяг, взуття, забезпечує раціональне та збалансоване харчування, створює умови для нормального розвитку дитини та її навчання. Відсутність протягом тривалого часу батька та відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя негативно впливає на її фізичний розвиток як складову частину виховання. [PERSON] не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не оплачує навчання доньки, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та не створює жодних умов для отримання нею освіти та її розвитку. В той же час, [PERSON] , як мати, належним чином виконує свої материнські обов`язки, проявляє материнську турботу та опіку, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток та повністю самостійно матеріально забезпечує доньку, а також здійснює національне-патріотичне виховання дитини. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 22.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку загального провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. 14.05.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що з кінця лютого 2017 року він не проживає разом з позивачем та донькою [PERSON] . З середини літа 2017 року він не бачив і не спілкувався зі своєю донкою, так як позивач у різний спосіб перешкоджала їх побаченням. Аліменти він сплачує регулярно щомісяця, а також кошти на день народження і день святого [PERSON] для доньки на банківський рахунок позивача. Їх спілкування з позивачем є лише через менеджер «Viber», зокрема з питання надання дозволу на виїзд закордон для доньки. Він не перешкоджав і не перешкоджає виїзду доньки за кордон у супроводі позивача і кожного року надає згоду на виїзд за кордон. Вважає, що мотивом для подання позову про позбавлення його батьківських прав позивачем, є особиста неприязнь і бажання більше не залежати від моєї згоди на виїзд за кордон для доньки. У судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у відзиві зазначив, що просить справу розглядати без його участі. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, просять позов задовольнити. Також позивач доповнила, що відповідач не цікавиться і не піклується про дитину, в жодний спосіб не спілкується з дочкою, хоча ніяких перешкод в цьому йому ніхто ніколи не чинив. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимоги, зазначивши, що Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сином позивача від першого шлюбу, відповідно є братом [PERSON] по маминій лінії. З приводу даної справи зазначив, що з досягненням двохрічного віку [PERSON] , відповідач не присутній у її житті, він не вітає її з днем народженням, не телефонує, не виконує жодних батьківських обов`язків, хоча має таку можливість, оскільки живе поруч. Вихованням [PERSON] повністю займається мама. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дочкою позивача від першого шлюбу, відповідно є сестрою [PERSON] по маминій лінії. Повідомила, що [PERSON] пішов із сім`ї, коли [PERSON] було два роки, з цього часу він не цікавився її життям, навчанням та дозвіллям, не вітає останню з днем народження та не підтримує з нею жодного зв`язку. З пояснень малолітньої [PERSON] , наданих в судовому засіданні 29.10.2025 року, вбачається, що вона батька не пам`ятає, жодних контактів з ним не підтримує, він не зустрічається з нею та не телефонує їй. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.02.2015 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління, [PERSON] народилася [INFO] , про що 17.02.2015 року складено відповідний актовий запис № 74. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.02.2018 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції з 08.06.2013 року, актовий запис № 143 /а.с. 9-10/. Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади від 20.01.2025 року, 10.03.2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] /а.с. 11, 12/. Згідно декларації № 0001-9ХРО-38АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, законним представником пацієнта [PERSON] є [PERSON] /а.с. 14/. З договорів про надання освітніх послуг № 1140203 від 29.06.2021 року, № 140203 від 14.06.2024 року вбачається, що такі укладені між ТОВ «Школа вільних та небайдужих» в особі директора та [PERSON] , яка виступає від імені обох батьків [PERSON] про надання освітніх послуг /а.с. 16-30, 33-40/. Згідно реквізитів для сплати платежу/пакету на матеріальне забезпечення (підручники, форма та харчування) до договору № 140203 платником є [PERSON] /а.с. 41/. Згідно характеристики № 90 від 19.02.2025 року виданої ТОВ «Школа вільних та небайдужих» Дзвенислава навчається у ТОВ «Школі вільних та небайдужих» з 01.09.2021 року. За навчальним процесом [PERSON] слідкує лише матір. Адаптація дитини до школи була тривалою (адже інколи було складно налаштувати комунікацію з однолітками). Увесь час дівчинку підтримувала матір п. [PERSON] . Кожного дня вона приводить дитину до школи, вчасно попереджає про відсутність Дзвенислави у випадку хвороби. [PERSON] завжди цікавиться успіхами доньки, дослухається до порад вчителів, «допомагає доньці у виконанні домашніх завдань. Дівчинка приходить до школи охайно одягнутою, завжди заплетеною та чистою, має усе необхідне канцелярське приладдя на усі види навчальної діяльності. Матір [PERSON] завжди відвідує батьківські збори, зустрічі. Активно веде діалог з іншими батьками, облаштовує комфортний навчальний простір у класному кабінеті. Надія сприяє розвитку творчих здібностей дівчинки [PERSON] : допомагає вивчати вірші, готує чудові проектні роботи, водить дитину на різноманітні гуртки (гра на скрипці, танці). Слід зауважити стосунки між матір`ю та донькою є дружніми та довірливими. [PERSON] знає про уподобання та хобі [PERSON] , підтримує її у всіх починаннях. А також сприяє участі доньки у всіх класних заходах (екскурсіях, виставах, іграх тощо)./а.с. 52/. У довідці (за період з жовтня 2015 року до початку карантинних обмежень, пов`язаних із COVID-19) від 06.03.2025 року зазначено, що цим документом підтверджується, що [PERSON] донька [PERSON] , у період з жовтня 2015 року до початку запровадження карантинних обмежень у зв`язку з пандемією COVID-19 була учасницею занять з плавання у Школі раннього розвитку «Плавунці», який функціонував на базі басейну спортивного комплексу «Три Стихії». Протягом усього періоду занять [PERSON] самостійно забезпечувала супровід дитини до басейну та її повернення додому. Вона брала активну участь у виховному процесі, дбала про фізичний і психологічний комфорт доньки, дотримувалася всіх рекомендацій трене своєчасно здійснювала оплату навчання. Натомість батько дитини жодного разу не відвідував тренувальний процес, не виявляв зацікавленості у спортивному розвитку доньки та не брав участі в її навчанні у клубі /а.с. 53/. У довідці (за період з вересня 2020 року по день видачі) від 20.02.2025 року зазначено, що цим підтверджується, що [PERSON] донька [PERSON] , з вересня 2020 року і по теперішній час займається плаванням у клубах «Оzy Team» та «SwimGO», що проводять заняття на базі басейнів спортивних комплексів «Три Стихії» та « [PERSON] ». Весь цей час [PERSON] самостійно відповідала за регулярне відвідування дитиною занять, супроводжувала до басейнів та забирала після тренувань. Крім того, вона брала участь у житті клубу, підтримувала дитину у її спортивних досягненнях, взаємодіяла з тренерами та виконувала всі рекомендацій, які стосувались навчального процесу. Водночас батько дитини не був залучений до її занять, не відвідував тренування та не цікавився перебігом спортивного навчання доньки /а.с. 54/. Як вбачається із нотаріально посвідчених заяв про згоду на тимчасові поїздки закордон [PERSON] неодноразово надався дозвіл [PERSON] на виїзд [PERSON] за кордон /а.с. 72-76/. Згідно платіжних інструкцій вбачається, що відповідач здійснює грошові перекази на рахунок позивача, в яких зазначено призначення платежу «аліменти для [PERSON] », «на [PERSON] для [PERSON] » «на день народження [PERSON] » /а.с. 77-83/. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, № 260001-вих-114986 від 07.08.2025 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , враховуючи документи, які підтверджують ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, пояснення матері [PERSON] та малолітньої [PERSON] , рекомендації комісії з питань захисту дитини від 24.07.2025 року (протокол № 17), з метою захисту прав та законних інтересів дитини /а.с. 114-116/. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Також ч. 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. З аналізу вказаної статті випливає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07.12.2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16.07.2015 року, п. 100). У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18.12.2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, створення іншої сім`ї, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, Вищий спеціалізований суд України у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач та її представник не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а також, що неналежне виконання відповідачем його батьківських обов`язків створює загрозу життю та здоров`ю дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Судові витрати згідно правил ст. 141 ЦПК України необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed