Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5284803271 від 31 липня 2020 року в розмірі 55320,38 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 31 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладений кредитний договір №5284803271. За його умовами позичальнику надано кредит у розмірі 53352,78 грн на 48 місяців зі сплатою 0,01% річних відсотків від суми боргу та 2,49% щомісячних процентів від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. 01 вересня 2021 року права вимоги за цим кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року. Відповідно до умов цього договору та витягу з Реєстру прав вимоги до нього позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором №5284803271 від 31 липня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання з погашення кредиту належним чином не виконав, в добровільному порядку суму боргу та проценти не повертає, тому позивач звернуся до суду та просить стягнути із відповідача суму боргу за кредитним договором №5284803271 від 31 липня 2020 року, яка станом на 01 липня 2025 року становить 55320,38 грн, з яких: 52859,57 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5,72 грн - заборгованість за річними процентами, 2455,09 грн - заборгованість за щомісячними процентами. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом на відзив не скористався. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження направлялась на адресу відповідача, однак повернулась з відміткою «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року було витребувано ряд доказів у позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 31 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір № 5284803271, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 53352,78 грн строком на 48 місяців, зі сплатою 0,01% річних відсотків від суми боргу та 2,49% щомісячних процентів від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом протягом трьох днів від дня укладення договору. Відповідно до п.1.3 договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту згідно графіка. Пунктом 1.4 договору визначено, що підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі кошти: 16724,00 грн в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 25 листопада 2019 року, 24579,00 грн - в рахунок погашення його заборгованості по кредитному договору від 10 вересня 2018 року, 2000, 00 грн страховий платіж, 5834,63 грн оплата страхового платежу, 650,00 грн оплата страхового платежу, 1200,00 грн оплата страхового платежу, 300,00 грн оплата за електронний ключ. Тобто сторони договору узгодили всі істотні умови надання кредиту, сплати відсотків та повернення таких коштів позичальником кредитору. Як слідує з матеріалів справи первісний кредитор свої зобов`язання виконав. 20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №200921, відповідно до якого фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.3 цього договору відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимоги згідно додатку №2 до цього договору, але не раніше оплати фактором суми, зазначеної в п.3.1 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги, визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки. Сторони підписують акт прийому-передачі реєстру прав вимоги в день здійснення оплати суми фінансування згідно п.3.1 цього договору. Відповідно до п.3.1. договору сума фінансування становить 214\~388\~525,17 грн. Сплата цієї суми підтверджується меморіальним ордером від 20 вересня 2021 року. 20 вересня 2021 року сторони цього договору підписали реєстр прав вимоги, який містить інформацію щодо кредитного договору №5284803271 від 31 липня 2020 року, укладеного з [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та ціни договору та акт прийому-передачі реєстру прав вимоги. Отже до АТ «Таскомбанк» перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами. Як установлено судом відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання та станом на 01 липня 2025 року виникла заборгованість, яка становить 55320,38 грн, з яких: 52859,57 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5,72 грн - заборгованість за річними процентами, 2455,09 грн - заборгованість за щомісячними процентами. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів. Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав як і власного контррозрахунку. Зважаючи на невиконання позичальником своїх зобов`язань права позивача є порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved