Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що позивач є донькою відповідача [PERSON] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання позивачки на користь [PERSON] в розмірі частини заробітку до досягнення позивачкою повноліття, тобто до [INFO] . З 01.09.2023 року позивач є студенткою коледжу групи КС-231 ІІ курсу, навчається на денному відділенні Олександрійського політехнічного фахового коледжу І рівня акредитації, дата закінчення навчання 30.06.2027 року. У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача для придбання матеріально-технічних засобів навчання, одягу та харчування. Мати позивачки третя особа по справі, самостійно задовольнити потреби відповідачки не має можливості, оскільки працює продавцем-консультантом у ФОП « [PERSON] ». При цьому відповідач у добровільному порядку не виявив бажання надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до зави від 06.08.2025 року зазначив, що з позовними вимогами згоден частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн. 15.08.2025 року позивачем до суду надана заява, відповідно до якої остання зазначила, що відповідач є її батьком на зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, він є працездатною особою, доказів утримання інших членів родини не надав, як і не надав жодного обґрунтування суми в 1500 грн. Також зазначила, що за весь час сплати аліментів до повноліття позивача відповідач ухилявся від цього обов`язку та має заборгованість по аліментам, яку до теперішнього часу не сплатив. Просить позовні вимоги задовольнити. Згідно заяви відповідача від 17.09.2025 року останній просить судове засідання не проводити без його участі, оскільки перебуває за межами міста у службовому відрядження та бажає особисто прийняти участь у судовому розгляді. Аналогічна заява була подана відповідачем і 02.10.2025 року. З огляду на прохання відповідача не проводити судове засідання без його участі, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Безпідставне відкладення судового засідання є формою зловживання процесуальними правами, яка може мати негативні наслідки для особи, що вдається до таких дій.\~ До таких дій належить подання клопотань (заяв) без належних підстав або нових обставин, а також інші аналогічні дії, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач без належних підстав неодноразово просив суд відкласти судовий розгляд, при цьому не надав жодного пояснення з приводу спору, також не надав відзив на позовну заяву з викладенням своїх заперечень проти позовних вимог, а тому такі діє суд розцінюються судом як зловживання відповідачем процесуальними правами та навмисне затягування розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до поданої заяви просила справу розглянути без її участі. З позовними вимогами згодна та просить їх задовольнити. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є донькою відповідача та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.11.2006 року. Відповідно до довідки Олександрійського політехнічного фахового коледжу м.Олександрія від 19.05.2025 року [PERSON] є студентом коледжу груп КС-231 ІІ курсу денного відділення з терміном навчання 01.09.2023 рік до 30.06.2027 року. Як випливає із заяви позивача, подану 06.06.2025 року на усунення недоліків позовної заяви, вона навчається за кошти державного бюджету на денному віділенні Олександрійського політехнічного фахового коледжу. Згідно довідки від 02.06.2025 року №ФНАЛ-000001 мати позивача - третя особа у справі [PERSON] дійсно працює у ФОП [PERSON] з 16.08.2021 року на посаді продавця-консультанта та її середньомісячний дохід складає 8\~052,12 грн. Також, довідкою Олександрійського відділу ДВС від 02.06.2025 року зазначено, що відповідач [PERSON] на час повноліття позивача по справі - 08.11.2024 рік, має заборгованість по аліментам в розмірі 209585,77 грн. Окрім цього, позивачем надано витяг з реєстру територіальної громади та відомості про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщення, відповідно до яких зазначено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та разом з нею проживає матір [PERSON] , співмешканець матері [PERSON] та сестра [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач проживає разом з матір`ю третьою особою по справі, перебуває на її фактичному утриманні, додаткового житла не винаймає. У заяві від 06.06.2025 року позивач зазначає, що витрачає кошти на проїзд до навчального закладу - 528 грн. щомісяця, проте жодних доказів на підтвердження цього факту також не надає. У матеріалах справи наявна довідка в/ч [NUMBER] від 03.07.2025 року, яка видана на ім`я відповідача, відповідно до якої зазначено, що останній є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] за мобілізацією. Також судом встановлено, що відповідач перебуває у лавах ЗСУ, отримує дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу, сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Доказів щодо неможливості відвідачем сплачувати аліменти, або перебування на його утриманні інших осіб відповідачем не надано. Також суд зазначає, що відповідачем фактично визнані позовні вимоги в частині сплати аліментів, проте лише в розмірі 1500 грн. Жодного аргументування зазначеною суми відповідачем не надано. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок\~батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Статтею 199 СК України\~передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів також мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Суд зазначає, що позивач є спільною дитиною відповідача [PERSON] та [PERSON] , яка в свою чергу, також має можливість надавати та надає таке утримання, оскільки в судовому засіданні фактів, які б спростовували це твердження не знайдено. Судом встановлено, що на даний час відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивача до його повноліття в розмірі 209585,77 грн., яка має також бути утримана з доходу відповідача. З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу на той факт, що позивачем при звернені до суду не надано підтвердження вартості підручників, канцелярського приладдя, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Позивач взагалі не надала жодного доказу на підтвердження вищезазначених витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням. Проте, суд звертає увагу на той факт, що на даний час відповідач є віськовослужбовцем, отримує заробітну плату, має невиплачену заборгованість зі сплати аліментів до досягнення позивачем повноліття, фактично визнав позовні вимоги в частині надання матеріальної допомоги позивачу. Таким чином, враховуючи факт навчання позивача на денні формі та неможливості отримувати додатковий дохід на покриття витрат на покупку канцелярських товарів, суд вважає, що задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини буде відповідати принципам справедливості та не порушить інтересів інших осіб. Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У випадку покращення матеріального становища платника аліментів позивач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища відповідача може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Дана правова позиція міститься в\~Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі N 462/4973/15-ц. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дати звернення позивача до суду, тобто з 26.05.2025 року. Згідно зі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial