Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

08 липня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200495972 від 05.04.2016 року. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200495972, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 200 грн. зі строком користування з 05.04.2016 по 05.04.2021, а позичальник зобов`язався повернути кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року позивачем набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором № 200495972 від 05.04.2016. Станом на 06.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 30 744,62 грн., з яких: 10 064,76 грн. заборгованість за кредитом, 20 679,86 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Позивач просить стягнути з відповідача: суму основної заборгованості 30 744,62 грн., інфляційні втрати 6 722,76 грн., 3% річних 2 769,54 грн., а разом 40 236,92 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Також позивач просить поновити строк позовної давності. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 02.09.2025 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 512 та статті 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що 05.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 200495972, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 200 грн. зі строком користування з 05.04.2016 по 05.04.2021. 20 липня 2020 року позивачем набуто право вимоги за кредитним договором на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів. Факт переходу права вимоги до позивача підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Позивачем здійснено розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних. Розрахунок здійснено відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України. Щодо клопотання про поновлення строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд приймає до уваги, що приналежність права вимоги позивачу за кредитним договором була предметом тривалого судового спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва. Оригінали документів були отримані позивачем лише на початку 2023 року після примусового виконання судового рішення. Крім того, у період з 12 березня 2020 року в Україні було введено карантин у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а з 24 лютого 2022 року - воєнний стан. Згідно з пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості звернутися до суду з позовом у встановлений законом строк, тому причини пропущення строку позовної давності є поважними та підлягають поновленню. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до повного задоволення, тому у відповідності до вимог п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. У позові представник позивача прохає стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до ч. 1,3,4,6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вказаних витрат представником позивача надано договір № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АО «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 7000 грн., додаткова угода до договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 року. У постанові від 28 червня 2023 року у справі №463/2001/19 Верховний Суд зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем доведено розмір вказаних витрат. Клопотання від відповідача про зменшити розміру витрат на правничу допомогу на адресу суду не надходило. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача. З урахуванням вищевказаного із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн.

Outcome: approved