Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

представник позивача просить суд визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 та, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та належить на праві приватної власності [PERSON] та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» повернути [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9199 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, обґрунтовуючи позов наступним. Позивач [PERSON] у 2008 році успадкував 1/3 частки майна його померлої матері - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 19.09.2008 року державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П та зареєстрованого в реєстрі під номером № 1-3817. Відповідно до змісту даного свідоцтва спадкове майно складалось із земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:005:0008, площею 2,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. В подальшому внаслідок поділу даної земельної ділянки з неї було сформовано три нові земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9199 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - позивач [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 014557 від 05.08.2010 року; земельна ділянка з кадастровим номером 3222287200:02:305:0027, площею 0,9198 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник є [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 014558 від 05.08.2010 року; земельна ділянка з кадастровим номером 3222287200:02:305:0025, площею 0,9238 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник є [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 014556 від 05.08.2010 року. 16.05.2015 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» , код ЄДРПОУ: 39633783, було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) земельна ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026. Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026 було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.05.2015 року, номер запису 9892941. Також 16.05.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Роза-Л» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026. Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026 було зареєстроване в ДРРПНМ 28.05.2015 року, номер запису 9907433. 06.02.2022 року [PERSON] випадково дізналась з відомостей, що містяться у ДРРПНМ, що 19.01.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анною Вікторівною було зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Роза-Л» (код ЄДРПОУ: 39633783) на підставі договору оренди землі, б/н, виданого 25.12.2020 року, номер запису в реєстрі про речове право 40262288. Про виявлений факт протиправної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки [PERSON] повідомила як [PERSON] , так і позивача [PERSON] . 16.02.2022 року позивач [PERSON] , дізнався щодо своєї земельної ділянки здійснено реєстрацію права оренди - 19.01.2021 року приватним нотаріусом Обухівського РНО КО Заставенко А.В. було зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Роза-Л» (код ЄДРПОУ: 39633783) на підставі Договору оренди землі, б/н, виданого 25.12.2020 року, номер запису в реєстрі про речове право - 40261832. Даний договір, за твердженням позивача, ним ніколи не укладався і не підписувався, примірник даного Договору у нього відсутній. Більше того, станом на 25.12.2020 року позивача не було на території України він перебував на території Республіка Польща, що підтверджується відповідними відмітками у його закордонному паспорті. Окрім того, 02.06.2023 представником позивача було направлено на адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби адвокатський запит № 121 з метою отримання відомостей щодо перетину позивачем державного кордону України за період з 09.02.2020 по 01.06.2023 включно. З отриманої відповіді від ГЦОСІ Державної прикордонної служби України № 91-26579/18/23- вих.. від 07.06.2023 року на адвокатський запит вбачається, що позивач був поза межами території України в період з 28.06.2020 по 03.03.2022 включно, а тому не міг фізично укласти 26.12.2020 року Договір від 25.12.2020. 03.02.2022 року позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення щодо відмови від поновлення, продовження орендних правовідносин та вимогу повернути орендовану земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026. У листі позивач просив повернути земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026 у строк до 16.05.2022 року у зв`язку з небажанням продовжувати орендні правовідносини. На початку червня 2022 року на адресу позивача надійшло від відповідача заперечення на лист-повідомлення (заява) про небажання поновити дію договору оренди та самостійного обробітку земельної ділянки № 45 від 01.06.2022 року. Зі змісту листів вбачається, що «відповідно до п.п. б) п.п. 1 п. 1 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» всі договори оренди земельної ділянки, укладені із ТОВ «Роза-Л», автоматично продовжуються на 1 (один) рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Дійсно, відповідно до пп. 1) п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, що діяла станом на 28.05.2022 року, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1)вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. Отже, в силу прямого припису закону строк дії Договору від 16.05.2015 р. було поновлено на один рік - до 28.05.2023 року. При цьому оскільки позивач фактично не укладав з відповідачем договори оренди землі від 25.12.2020 року, то він керувались саме умовами Договору б/н від 16.05.2015 року. Наприкінці березня 2023 року на адресу відповідача представником позивача було направлено в інтересах позивача схожий за змістом адвокатський запит № 104. Даним запитом представник позивача просив відповідача: надати копію договору від 25.12.2020 року на підставі якого приватним нотаріусом Заставенко А.В. було зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Роза-Л» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026; повідомити, яка кількість оригінальних примірників договору оренди від 25.12.2020 року була виготовлена відповідачем; повідомити про наявну у відповідача кількість оригінальних примірників договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 3222287200:02:305:0026) від 25.12.2020 року; надати один оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 3222287200:02:305:0026) від 25.12.2020 року у випадку, якщо у відповідача є в наявності більше одного примірника даного договору. Адвокатський запит № 104 був проігнорований відповідачем. Окрім того, наприкінці березня 2023 року на адресу приватного нотаріуса Обухівського РНО Київської області Заставенко А.В. представником позивача було направлено в інтересах позивача схожий за змістом адвокатський запит № 107. У даному адвокатському запиті представником позивача просив у приватного нотаріуса Заставенко А.В. наступну відомість та інформацію: надати копію Договору від 25.12.2020 року на підставі якого приватним нотаріусом Заставенко А.В. було зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Роза-Л» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026; повідомити, чи є в наявності у приватного нотаріуса Заставенко А.В. в матеріалах нотаріальної чи реєстраційної справи оригінальний примірник договору оренди від 25.12.2020 року; повідомити, яка саме особа (прізвище, ім`я, по-батькові, РНОКПП, місце реєстрації, контактний номер телефону) та на підставі якого документа (наказ, довіреність, ордер на надання правової допомоги тощо) звернулась 19.01.2021 року до приватного нотаріуса Заставенко А.В. із заявами на проведення реєстраційної дії щодо державної реєстрації прав оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026 та які документи надала така особа. Відповіді на адвокатський запит № 107 від приватного нотаріуса Заставенко А.В. не надійшли. Оскільки позивач вичерпав можливості для самостійного отримання договору оренди від 25.12.2020 року, який був підставою для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за відповідачем, і оскільки цей договір є важливими для правильного вирішення даної справи. У випадку, якщо оригінальний примірник Договору оренди від 25.12.2020 року фактично існує і буде наданий суду, то позивач планує заявити клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, з метою спростування факту підписання даного договору позивачем. В квітні 2023 року позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення про відмову від укладення договору оренди земельної ділянки від 16.05.2015 року на новий строк та про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки від 16.05.2015 року. У листі-повідомленні позивач повідомив відповідачу про небажання після закінчення строку дії договору від 16.05.2015 року поновлювати його чи переукладати новий договір оренди позивача, посилаючись на п. 7.1. Договору від 16.05.2015 року, просив протягом 15 календарних днів після закінчення строку дії Договору від 16.05.2015 року (тобто, не пізніше 12 червня 2023 року) повернути позивачу земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026 за відповідним актом приймання-передачі. Відповіді від відповідача на лист-повідомлення станом на дату подання позовної заяви позивач не отримав. Земельну ділянку все ще не повернуто позивачу та перебуває у володінні та користуванні відповідача, що є порушенням умов договору від 16.05.2015 року. При цьому у ДРРПНМ все ще міститься запис щодо права оренди відповідача на земельну ділянку за Договором від 25.12.2020 року. Правове обґрунтування позовних вимог та способи захисту порушених прав. 2.1. Щодо скасування державної реєстрації права оренди відповідача на належної позивачу земельної ділянки. Частиною 2 ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». За правилами ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між: власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, серед іншого, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Тобто, строк дії Договору від 16.05.2015 року припинився 28.05.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 784 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 622 ЦК України боржник не звільняється від не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі. Тому позивач вимушений звернутись до суду з позовною вимогою до відповідача про повернення земельної ділянки. Договір оренди від 25.12.2020 року між позивачем та відповідачем не підписувався та не укладався, тому вбачається, що на момент звернення до суду з позовом, а також на момент закриття підготовчого провадження (станом на 10.11.2023 року) позивач обрав належний спосіб захисту, тобто, такий, що передбачений чинним законодавством та такий, що слід застосовувати до спірних правовідносин. В подальшому в Єдиному реєстрі судових рішень будо оприлюднено постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 року у справі № 513/879/19, зі змісту якої, серед іншого, вбачається наступний правовий висновок: «Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.» Тобто, Велика Палата Верховного Суду у наведеній постанові виснувала, що належним способом захисту прав орендодавця, який заперечує наявність права оренди у орендаря, і при цьому таке право є зареєстрованим за орендарем у ДРРПНМ, є не вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію чи запису про державну реєстрацію чи державної реєстрації права оренди, а саме вимога про визнання права оренди відсутнім. І судове рішення про задоволення такої вимоги буде підставою для внесення відповідних змін до ДРРПНМ. Більше того визначений Великою Палатою Верховного Суду підхід до розуміння належного способу захисту у подібних правовідносинах в подальшому був застосований Верховним судом у низці постанов, а саме: постановах від 20.12.2023 року у справі № 132/2923/21; від 31.01.2024 року у справі № 752/21285/21; від 19.02.2024 року у справі 567/3/22; від 28.02.2024 року у справі № 136/2517/18; від 28.02.2024 року у справі № 385/284/23 та інших. Тобто, є підстави стверджувати, що внаслідок прийняття Великою Палатою зазначеної постанови фактично відбувся відступ від правових позицій Верховного Суду, якими керувались Позивачі при виборі способу захисту у позовній заяві (Постанови від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19, від 03.02.2021 у справі № 278/3367/19-ц, від 06.10.2021 у справі № 754/8547/19, від 22.03.2023 у справі №462/6533/21). Обраний позивачем спосіб захисту, який був належним станом на дату звернення до суду з позовом, наразі більш не є належним. Натомість, обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12- 52гс20, пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (провадження № 12-13гс22, пункт 127). Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим; вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 50), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 94), від 20.10.2021 у справі № 9901/554/19 (пункт 19), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі 908/976/190 (пункт 5.6), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункт 44), від 04.07.2023 у справі № 1233/4365/18 (пункт 29), від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18-ц (пункт 62), від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22, пункт 22)). Представник відповідача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в особі приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анни Вікторівни в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. У відповідь на ухвалу суду від 23 грудня 2024 року у справі №368/900/24 (2/368/590/24), повідомила, що на підставі п. 10 Порядку про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор виготовляє скановані копії документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації прав у паперовій формі, з дотриманням вимог, передбачених Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 86, ст. 3145; 2018 р., № 52, ст.1827), та долучає їх до відповідної заяви та відповідно до п.10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додаються до заяви. Отже, після виготовлення сканованих копій оригінальний примірник договору оренди землі від 25 грудня 2020 року, на підставі якого 19 січня 2021 року було зареєстровано за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки площею 0,9198 га з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, було повернено заявнику. Тому, виходячи з вище зазначеного надіслала належним чином засвідчену копію документів, на підставі яких нею було зареєстровано за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки площею 0,9198 га з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, який не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Згідно із частиною 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини 5\~статті 12\~ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими\~ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина 2\~статті 19 ЦПК України). Згідно з частинами третьою, четвертою статті\~13 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Позивач [PERSON] у 2008 році успадкував по 1/3 частки майна його померлої матері - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданими 19.09.2008 року державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П та зареєстрованому в реєстрі під номером: № 1-3817. Відповідно до змісту даного свідоцтва спадкове майно складалось із земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:005:0008, площею 2,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. В подальшому внаслідок поділу даної земельної ділянки з неї було сформовано три нові земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером 3222287200:02:305:0027, площею 0,9198 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 014558 від 05.08.2010 року; земельна ділянка з кадастровим номером 3222287200:02:305:0025, площею 0,9238 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 014556 від 05.08.2010 року. земельна ділянка з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9199 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - позивач [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 014557 від 05.08.2010 року. 16.05.2015 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» , код ЄДРПОУ: 39633783, було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) земельна ділянку, площею 0,9199 га. Право оренди земельної ділянки площею 0,9199 га було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.05.2015 року, номер запису 9892941. Відповідно до частини першої 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами частини 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1\~статті 628 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 792 ЦК України\~передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно частини 1\~статті 93 Земельного кодексу України\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі»\~(далі Закон № 161-XIV). Згідно із\~статтею 1 Закону № 161-XIV\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 даного\~Закону\~визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~ЗК України,\~ЦК України, цим та іншими\~законами України\~і договором оренди землі. Відповідно до\~статті 13 Закону № 161-XIV\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 Закону № 161-XIV\~передбачена письмова форма договору оренди землі. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами згідно із частиною другою\~статті 207 ЦК України. 03.02.2022 року позивач [PERSON] направляв на адресу відповідача лист-повідомлення щодо відмови від поновлення, продовження орендних правовідносин та вимогу повернути орендовану земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9199 га. У листі позивач просив повернути земельну ділянку з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9199 га, у строк до 16.05.2022 року у зв`язку з небажанням продовжувати орендні правовідносини. На початку 01 червня 2022 року на адресу позивача [PERSON] надійшло від відповідача заперечення на лист-повідомлення (заява) про небажання поновити дію договору оренди та самостійного обробітку земельної ділянки № 45 від 01.06.2022 р. Зі змісту листа вбачається, що «відповідно до п.п. б) п.п. 1 п. 1 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» всі договори оренди земельної ділянки, укладені із ТОВ «Роза-Л», автоматично продовжуються на 1 (один) рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Дійсно, відповідно до пп. 1) п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, що діяла станом на 28.05.2022 року, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 2)вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. Отже, в силу прямого припису закону строк дії Договору від 16.05.2015 р. було поновлено на один рік - до 28.05.2023 року. 06.02.2022 року [PERSON] випадково дізналась з відомостей, що містяться у ДРРПНМ, що 19.01.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анною Вікторівною було зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Роза-Л» (код ЄДРПОУ: 39633783) на підставі Договору оренди землі, б/н, виданого 25.12.2020 року, номер запису в реєстрі про речове право 40262288. Про виявлений факт протиправної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки [PERSON] повідомила позивачу [PERSON] 16.02.2022 року позивач [PERSON] , дізнався, що щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9199 га також здійснено реєстрацію права оренди - 19.01.2021 року приватним нотаріусом Обухівського РНО КО Заставенко А.В. було зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Роза-Л» (код ЄДРПОУ: 39633783) на підставі Договору оренди землі, б/н, виданого 25.12.2020 року, номер запису в реєстрі про речове право - 40261832. Даний договір, за твердженням позивача [PERSON] , ним також ніколи не укладався і не підписувався, примірник даного Договору у нього відсутній. Окрім того згідно з інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України, [PERSON] в період з 28.06.2020 року по 03.03.2022 року, позивач перетнув державний кордон, перебуваючи на території Республіки Польща. Ухвалами Кагарлицького районного суду Київської області від 10.07.2023 р. та від 28.07.2025 р. було витребувано у ТОВ «РОЗА-Л» оригінальний примірник договору оренди землі, б/н, від 25.12.2020 року, на підставі якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право 40261832. Неодноразовими заявами представника відповідача в особі ТОВ «PОЗA-Л» було повідомлено, що відповідач ТОВ «Роза-Л» на даний час не може виконати вищевказану ухвалу суду, оскільки через значну кількість орендованих земельних ділянок та значну кількість договорів оренди перевірка архіву потребує значної кількості часу для того, щоб надати суду оригінали додаткової угоди. Також, на даний час один із керівників ТОВ «Роза-Л», який здійснює керівництво сільськогосподарського напрямку, перебуває за межами України, що також ускладнює можливість надання відповідачем витребовуваного документу. Проте, відповідач ТОВ «Роза-Л» має намір надати витребувані судом докази за умови поновлення судом строку на їх надання. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 06.10.2023 р. було витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анни Вікторівни оригінальний примірник договору оренди землі, б/н, від 25.12.2020 року, на підставі якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право 40261832. Листом від 20.10.2023 р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Заставенко А.В., у відповідь на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року справа № 368/800/23, було повідомлено про те, що на підставі п. 10 Порядку про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор виготовляє скановані копії документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації прав у паперовій формі, з дотриманням вимог, передбачених Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 114 (офіційний вісник України, 2011 р., № 86, ст. 3145; 2018 р., № 52, ет.1827), та долучає їх по відповідної заяви та відповідно до п.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додаються до заяви. Отже після виготовлення сканованої копії зазначеного оригінального примірника: договору оренди землі б/н від 25.12.2020 року, на підставі \~ \~ \~ \~якого було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, номер запису в реєстрі про речове право 40261832 було повернуто заявнику. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2024 р. було витребовано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анни Вікторівни скановану копію примірника договору оренди землі, б/н, від 25.12.2020 року, на підставі якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право 40261832. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.07.2024 р. було вирішено витребувати у TOB «РОЗА-Л» оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га. Встановлення факту непідписання договору як правило можливо за допомогою відповідної судово-почеркознавчої експертизи. У змагальному процесі обов`язки мають як сторони, так і суд, які зобов`язані забезпечити змагальність процесу. Відповідно до частини першої\~статті 103 ЦПК України\~суд призначає експертизу в справі на сукупність таких умов: 1) для з`ясування обставин, які мають значення для справи, мають спеціальні знання в іншій сфері, ніж право, без яких встановити відповідні завдання неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Отже, експертиза можлива з власної ініціативи суду, що відрізняє новий\~ЦПК України\~від ЦПК України\~в редакції до 15 грудня 2017 року. Таким чином, лише у разі усунення учасника справи від подання експертам деяких матеріалів, документів або іншої участі в цій експертизі, якщо без цієї експертизи провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із особами ці особи ухиляється, а також для них ця експертиза має значення, можна визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в її визнанні (\~стаття 109 ЦПК України\~). Подібні за змістом правові висновки викладено в постановах Верховного Суду: від 18 січня 2023 року у справі N 601/2139/21 (провадження N 61-9158св22); від 24 травня 2023 року у справі N 567/792/22 (провадження N 61-431св23), від 21 червня 2023 року у справі N 567/874/22 (провадження N 61-2665св23). Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.07.2024 р. було призначено судову почеркознавчу експертизу, яку було доручено провести Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. 03 грудня 2024 року від експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було отримано клопотання, згідно якого просили надати оригінал досліджуваного документа - Договору б/н від 25.12.2020 за підставі якого 19.01.2021 було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 322287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право -40261832. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 23.12.2024 р. було витребувано від ТОВ «РОЗА-Л» оригінал договору б/н, від 25.12.2020 року (на підставі якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право - 40261832), а також витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анни Вікторівни, оригінал договору б/н, від 25.12.2020 року (на підставі якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право - 40261832. 25 січня 2025 р. від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анни Вікторівни найшов лист,згідно якого у відповідь на ухвалу суду від 23 грудня 2024 року у справі №368/900/24 (2/368/590/24), повідомляла, що на підставі п. 10 Порядку про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор виготовляє скановані копії документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації прав у паперовій формі, з дотриманням вимог, передбачених Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 86, от. 3145; 2018 р., № 52, ст.1827), та долучає їх до відповідної заяви та відповідно до п.10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додала до заяви. Отже, після виготовлення сканованих копій оригінальний примірник договору оренди землі від 25 грудня 2020 року, на підставі якого 19 січня 2021 року було зареєстровано за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки площею 0,9198 га з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, було повернено заявнику. Тому, виходячи з вище зазначеного надіслала належним чому засвідчену копію документів, на підставі яких нею було зареєстровано за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки площею 0,9198 га з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026. Ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 23.12.2024 р., якою було витребувано від ТОВ «РОЗА-Л» оригінал договору б/н, від 25.12.2020 року (на підставі якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право - 40261832) залишилась не виконана. 31 січня 2025 р. ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області повторно витребувано у ТОВ «РОЗА-Л» (код ЄДРПОУ: 39633783, адреса; 08707, Київська область, Обухівський район, с. Перше Травня, вул. П. Гудима, буд. 23) наступні докази: оригінальний примірник договору оренди землі, б/н, від 25.12.2020 року, на підстав якого 19.01.2021 року було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право 40261832. Ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 23.12.2024 р., так від 31.01.2025 р. відповідачем ТОВ «Роза-Л» було отримано, про що свідчить довідки про отримання електронного листа, так і повідомленням про отримання листа. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 03.03.2025 р. було направлено всі отримані документи з підписами позивача та відправлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження проведення експертизи. Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було винесено повідомлення №11070/24-32 про неможливість надання висновку від 24.07.2025 р., згідно якого на підставі ст. 72 Цивільного процесуального кодексу України та п.п. 1.13, 4.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 № 705/3145, експерт повідомив про неможливість надання висновку через відсутність оригіналу досліджуваного документа - Договору б/н від 25.12.2020 (на підставі якого 19.01.2021 було зареєстроване за ТОВ «РОЗА-Л» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 322287200:02:305:0026, площею 0,9198 га, номер запису в реєстрі про речове право 40261832, що унеможливлює проведення експертизи, необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи не надані Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У\~статті 15 Закону № 161-XIV\~викладено істотні умови договору оренди землі. Згідно\~статті 6 Закону № 161-XIV\~право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Пунктом 1 частини 1\~статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі Закон № 1952-IV)визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Закону 1952-IV, оренда земельної ділянки, це речове право, що підлягає державній реєстрації. Згідно частини 1 статті 26 Закону 1952-IVвідомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до\~Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. Частиною\~першою\~статті\~626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини\~другої\~статті\~792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі статтею\~93 ЗК України\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною першою статті 4, частиною першою статті\~5 Закону України "Про оренду землі"\~передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Отже право оренди виникає на підставі договору оренди, укладеному між орендодавцем і орендарем. Згідно зі статтею\~13 Закону України "Про оренду землі"\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті\~16 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до пункту 2 частини\~першої\~статті\~208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини\~другої\~статті\~207 ЦК України\~в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Наслідком непідписання письмового правочину його стороною, за відсутності доказів фактичного вчинення такого правочину (вираження сторонами волевиявлення на його укладення, узгодження істотних умов або його виконання сторонами), є його неукладеність. Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що набуваються на підставі договору за умови його поновлення, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права. Спосіб захисту, обраний позивачем, мусить бути не будь-яким, а цілком конкретним, навіть, якщо він прямо не зазначений у відповідних нормах законодавства. На це послідовно вказує Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, додаючи, що спосіб захисту, як правило, випливає із суті правового регулювання спірних правовідносин. Як показовий приклад варто навести\~постанову від 04.04.2023 у справі № 904/9070/21, в якій Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду підтвердив, що позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь-яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, зокрема, про визнання відсутнім права відповідача на земельну ділянку. Водночас суд зазначив, що обов`язковою умовою є ефективність обраного позивачем способу захисту - такий спосіб повинен відновлювати чи захищати порушене право позивача та виключати в подальшому необхідність пред`явлення інших позовів Позивач [PERSON] договір оренди землі не укладав та не підписував, інші особи на їх укладення та підписання не уповноважували, істотні та інші умови договору з ними, як із власниками земельних ділянок, не узгоджували. Відповідач та третя особа не спростували доводи позивача та не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження договірних правовідносин з [PERSON] , предметом яких є належні їм на праві власності земельні ділянки. Останній правочин є неукладеним, а\~ТОВ "РОЗА-Л"\~не довело до правомірності користування належну позивачу земельну ділянку та надалі нею користуються, чим порушує право позивача. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України\~). Порушення права пов`язане з оформленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, який з приватних (цивільних) прав (інтересів) позовника порушені, невизнані або оскаржені відповідачами і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позов звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оскарженого відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі N 753/8671/21 (постанова N 61-550св22). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне утворені, а учасники вимагають цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначені обмежені дії щодо відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена ??судом порушення порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його пошкодженого права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі N 761/42030/21 (провадження N 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі N 607/20787/19 (провадження N 61-11625сво22)). Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що створюються при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі\~N 554/4741/19, постанову Верховного Суду у\~складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі N 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі\~N 209/3085/20, постанову Верховного Суду у справі\~Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 2022 року в справі N 519/2-5034/11). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України\~) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і за вагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі N 390/34/17 (провадження N 61-22315сво18), постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі N 337/474/14-ц (провадження N 61-15813сво18). З урахуванням того, що норми цивільного законодавства маються із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~). Тлумачення пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~діє, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може виникнути тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постановою Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі N 127/23627/20 (провадження N 61-17025св21), постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі N 233/4580/20 (провадження N 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може бути використаний для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, прав на збір у спільній частковій власності та ін.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює себе і визнання права відсутнім. Тлумачення\~статті 20 ЦК України\~, з урахуванням принципу розумності діяльності, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що адміністративний суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку закону, якщо буде обрана реалізація права на захист - можливість вибору форми захисту має бути передана до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в тих межах чи іншої форми захисту, а також вибрати доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту інших. Водночас така свобода захисту "на власний розсуд" має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (див. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі N). 554/9126/20 (провадження N 61-13760сво21). Правочин підтверджується таким, що вчинений у письмовій формі, він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 частини другої\~статті 207 ЦК України, в редакції, діє на момент виникнення спірних правовідносин). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умовах договору (абзац 1 частини першої\~статті 638 ЦК України\~, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, що забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підтвердження правочину формується стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанови Верховного Суду в складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі N 674/461/16-ц (провадження N 61-34764св18)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі N 227/3760/19-ц (провадження N 14-79цс21) вказано, що: "укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі якщо сторони такої згоди не досягнуті, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбулося, а наведені в цьому умови не є такими, що регулюють спільні відносини. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17\~(провадження N 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. У разі дії сторін свідчити про те, що договір фактично укладено, суд має поставити питання по суті щодо відповідності цього договору вимогам закону. У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність. Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини\~першої\~статті\~638 ЦК України\~- договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним на підставі вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати. Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц). Тобто, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, забезпечувати відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Оскільки відповідач не довів у встановленому законом порядку законності підстав користування належну позивачу земельною ділянкою, якою\~ТОВ "Роза-Л"\~продовжує користуватися, чим порушуються права на користування та розпорядження належним позивачу майном. На підставі наведеного, суд вважає, що належним способом захисту прав орендодавців, які у цих спірних правовідносинах вважають, що зареєстроване право оренди відсутнє, є їхні вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди, а тому позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved