Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Яцун О.П. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ТОВ «Райз-Схід» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Заява мотивована тим, що 27 жовтня 2025 року рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області позов [PERSON] до ТОВ «РАЙЗ-СХІД» про стягнення орендної плати, інфляційного збільшення боргу, пені та трьох відсотків річних, задоволено у повному обсязі. Під час судових дебатів представником позивача було заявлене клопотання про стягнення судових витрат з відповідача, в тому числі і витрат на правничу допомогу, які просить стягнути з іфдповідача. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Обставин, що визначені ч.4 ст. 270 ЦПК України, для проведення судового розгляду заяви за участю сторін судом не встановлено, а тому розгляд такої заяви судом проводиться на підставі поданих на розгляду суду документів у порядку письмового провадження. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року по справі №585/3800/25 позов [PERSON] до ТОВ «РАЙЗ-СХІД» про стягнення орендної плати, інфляційного збільшення боргу, пені та трьох відсотків річних, задоволено у повному обсязі. 03 листопада 2025 року до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Яцун О.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ТОВ «Райз-Схід» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача подано до суду наступні документи: копію договору про надання правничої правової допомоги від 15.09.2025р.; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2025 р.; копію Квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 20.10.2025р. Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 26, ч. ч. 1, 3 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі№ 922/445/19. Частиною 5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У зв`язку з вище встановленими обставинами, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Відповідач будь-яких клопотань про невизнання розміру судових витрат чи їх зменшення суду не надав. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 3000 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved