Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

[PERSON] через свого представника, Адвоката Стрикаля Максима Вікторовича звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала померлій на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованому 19.11.1996 року Харківською товарною біржою за №Н4-532, форма власності приватна. [PERSON] в передбачений чинним законодавством строк звернулася до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №488/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності. Вказує, що через ці обставини позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити спадкові права, тому вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане майно в порядку спадкування. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивачем не підтверджено право власності [PERSON] на спірне нерухоме майно, оскільки не надано актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також вважає, що позивач не довела відсутність інших спадкоємців, які можуть бути закликані до спадкування відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України. Вказує, що звертаючись до суду позивач не наводить обставин, за яких [PERSON] втрачено договір купівлі продажу нерухомості, доказів неможливості отримання дублікату зазначеного правовстановлюючого документу або здійсненних заходів щодо його отримання. Процесуальні дії у справі Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності залишено без руху, запропонувавши позивачці усунути недоліки заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у відкритому загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року клопотання представника позивача -задоволено. Витребувано у Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Клопотання представника відповідача - задоволено. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян) щодо зареєстрованого шлюбу [PERSON] , [INFO] та наявності у неї дітей. Витребувано з Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Витребувано з реєстру територіальної громади міста Харкова інформацію щодо зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 рокуклопотання представника позивача -задоволено. Повторно витребувано у Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IXвід 26.02.2025, який набрав чинності 25.04.2025, змінено найменування місцевих загальних судів, зокрема Дзержинський районний суд м. Харкова змінено на Шевченківський районний суд м. Харкова. Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.Харкова\~від 10\~червня 2025\~року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Представник Позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник Харківської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Представник Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін та їх представників у відкритому судовому засіданні, суд встановив. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , в якому матір`ю вказана [PERSON] та Свідоцтвом про шлюб, з якого вбачається, що 24.11.2011 року в Муніципалітеті Арадипу району Ларнака, [PERSON] уклала шлюб з Берл Дов Гроберман. У Свідоцтві про шлюб батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, у додатку до посвідки особи [PERSON] , вказано її дівоче прізвище [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Управлінням народонаселення та імміграції в Холоні 23 березня 2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. Вказана квартира належала на праві приватної власності померлій [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованому 19.11.1996 року Харківською товарною біржою за №Н4-532, форма власності приватна. У визначений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій вказала, що бажає прийняти спадщину після смерті матері, [PERSON] . 21 серпня 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 21 серпня 2024 року державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещака Г.Л. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №488/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно, яке належало померлій. Що стосується права Позивачки на спадкування після померлої [INFO] [PERSON] Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~Цивільного кодексу\~України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1258\~Цивільного кодексу\~України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~1261\~Цивільного кодексу\~України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.\~1268\~Цивільного кодексу\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, виконала всі вимоги законодавства з приводу прийняття спадщини та звернулась до нотаріуса із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте одержала відмову через те, що відсутній Оригінал Договору купівлі-продажу нерухомості зареєстрованого 19.11.1996 Харківською товарною біржою № Н4-532. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~16\~Цивільного Кодексу\~України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до\~ст. 328 Цивільного Кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч. 1\~ст. 392 Цивільного Кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Позивачка прийняла спадщину у визначений законом строк, є спадкоємицею першої черги, інших спадкоємців немає, то вона має право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Також суд вважає за необхідне звернути увагу на підстави дійсності Договору купівлі-продажу нерухомості зареєстрованого 19.11.1996 Харківською товарною біржою № Н4-532. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності до спадкодавиці правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі\~статтею 41 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до\~\~статті 42\~\~ЦК Української РСР\~угоди можуть укладатися усно або\~\~в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас згідно зі\~статтею 47 ЦК Української РСР\~нотаріальне посвідчення угод\~\~ обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.\~\~Недодержання в цих випадках\~\~нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір \~купівлі-продажу\~ жилого\~ \~будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року\~у справі № 183/900/17\~за статтею 227 ЦК УРСР\~нотаріальне посвідчення угод було обов`язкове лише у випадках\~укладення договору купівлі-продажу\~жилого будинку. Тому законодавство чинне на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу не передбачало обов`язку нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу квартири, у тому числі у випадку укладення договору, стороною якого є фізична особа, крім жилих будинків (стаття 227 ЦК УРСР). Аналогічну правову позицію наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 904/4573/16 та від 04 вересня 2019 року у справі справа № 903/729/16. Також суд зазначає, що в період укладення спірного договору також діяв Закон України «Про товарну біржу. Відповідно до\~\~статті 1\~\~Закону\~\~України\~\~«Про\~\~товарну\~\~біржу»\~(в редакції на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має\~\~за\~\~мету надання послуг в укладенні біржових угод,\~\~виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування\~\~і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того,\~\~статтею 2 Закону\~встановлено, що основними принципами діяльності товарної\~\~біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. На товарних біржах здійснюються біржові операції, які повинні відповідати сукупності вимог, установлених статтею 15 Закону, згідно з якою угода вважається укладеною на біржі: якщо вона являє собою купівлю-продаж,\~\~поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди,\~зареєстровані на\~біржі,\~не підлягають\~нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/6023/20 у частині другій статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься\~спеціальна норма щодо положень статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року. Адже статті 47 і 227 ЦК УРСР 1963 року внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга статті 15 Закону «Про товарну біржу» регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі. Спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР\~1963 року) нормами\~(lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР\~1963 року) нормами (lex posterior derogat priori).\~Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі. Зі змісту Договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого 19.11.1996 Харківською товарною біржою № Н4-532, вбачається, що окрім товарної біржі він також зареєстрований на товарній біржі та органах БТІ, що підтверджується штампом про реєстрацію на договорі та довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради», відповідно до якої за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого 19.11.1996 Харківською товарною біржею за №Н4-532, зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд вважає, що під час оформлення спірного договору купівлі-продажу спадкодавиця діяла в межах, визначених законодавством України, у зв`язку з чим вважає доведеним та підтвердженим належними доказами факт набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру. Щодо твердження представника відповідача про те, що позивач не довела відсутність інших спадкоємців, які можуть бути закликані до спадкування відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. При прийнятті рішення суд враховує, що в матеріалах спадкової справи №401/2023, заведеної Сьомою Харківською міською державною нотаріальною конторою 21.08.2024 відсутні заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини. Наведене, враховуючи пропуск для прийняття спадщини іншими можливими спадкоємцями та наявність заява про прийняття спадщини позивачем, тягне за собою безпідставність доведення факту відсутності інших спадкоємців у [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені судові витрати Позивачки в розмірі 8867 грн. 69 коп. варто стягнути з Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved