Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 51279,00 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №629016140, у формі електронного документу відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 16600,00 грн. Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Відповідно до п. 5.3. договору позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останній кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку. Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 04.03.2025 відповідно до ст. 1077 ЦК України ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №МВ-ТП/25. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем становить 51279,00 грн., з яких 16600,00 грн. заборгованість по кредиту; 34679,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Розмір штрафних санкцій вказаний в загальному розрахунку заборгованості, однак позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість, які підлягає стягненню у примусовому порядку. Тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 10.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази. Відповідачу [PERSON] надіслано копію ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, яку відповідач отримав 17.10.2025. 05.11.2025 за вх.№7024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Обласовим С.А. подано відзив на позовну заяву. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.11.2025 поданий представником відповідача відзив на позовну заяву залишено без розгляду, а клопотання про витребування доказів - залишено без задоволення. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №629016140. Відповідно до договору [PERSON] надано кредит у сумі 16600,00 грн. (п.2.1. договору). Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 16600,00 грн. 15.09.2024 (що є датою надання кредиту) (п. 2.3. договору). Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (не цільовий кредит), окрім участі в азартних іграх (п. 2.5. договору). На момент укладання цього договору, строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п. 3.1 договору). Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2 договору. Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] (п. 5.1. договору). Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 15.10.2029 (п. 7.3. договору). Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 365,00 % річних (п. 8.3 договору). Проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожен день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. Для зручності позичальника в особистому кабінеті та бухгалтерському обліку зобов`язання позичальника по сплаті процентів обліковуються та відображається з припущення, що позичальник отримає знижку на витрати по договору, на умовах описаних в п. 8.5 договору. Про розмір зобов`язань, без врахування знижки вказаної в п. 8.5. договору позичальник інформується в особистому кабінеті (п. 8.8 договору) Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором EFBJ, який відправлено 15.09.2024 о 16:57 год. та введено 15.09.2024 о 17:01 год. (а.с.9 зворотній бік-21). 15.09.2024 [PERSON] подав заявку на отримання грошових коштів в кредит. В заявці вказав свої персональні дані, адресу місця проживання та номер картки [NUMBER] , яка дійсна до 05/2028 (а.с.8). 15.09.2024 [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7476 підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 629016140 від 15.09.2024 р.(а.с.8 зворотній бік-10). 15.09.2024 на банківську картку № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] було здійснено переказ коштів у сумі 16600,00 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по банківському рахунку, яка була надана АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог ухвали суду від 10.10.2025. Крім цього, до позову додано підтвердження від ТОВ «Профітгід» щодо переказу грошових коштів у сумі 16600,00 грн. на картку [PERSON] № [NUMBER] , згідно договору №629016140 від 15.09.2024 (а.с.22). Із повідомлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вих..№629016140/29092025-Э від 29.09.2025 встановлено, що 15.09.2024 о 17:01:21 год. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило перерахунок коштів [PERSON] у сумі 16600,00 грн. на картку № [NUMBER] , термін дії якої до 05/2028, ідентифікатор платіжної інструкції №42640-88797-84424 (а.с.22 зворотній бік). Із розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що станом на 04.03.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала: 16600 грн. заборгованість за кредитом; 25481 грн. заборгованість за відсотками; 8300 грн. неустойка. Також як вбачається із наданого розрахунку [PERSON] здійснено часткове погашення нарахованих відсотків за кредитом, а саме: 21.10.2024 в сумі 3237,00 грн., 25.11.2024 у сумі 5810 грн., 31.12.2024 у сумі 5976 грн., 14.02.2025 у сумі 5 грн., 23.02.2025 у сумі 5 грн., 01.03.2025 у сумі 5 грн. (а.с.23-24). 04.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.28-30). ТОВ «Таліон Плюс» сплатило на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в сумі 2062156,48 грн. за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/25 від 04.03.2025р, про що свідчить платіжна інструкція кредитового переказу коштів №1288 від 12.03.2025. Відповідно до реєстру боржників від 04.03.2025 до договору факторингу №МВ-ТП/25 від 04.03.2025 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №629016140 від 15.09.2024, сума заборгованості за яким, становить: 16600 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 10443 грн. заборгованість по процентам, 8300 грн. неустойка, загальна сума 35343 грн. (а.с.31). 04.03.2025 на адресу [PERSON] ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслано повідомлення про відступлення права вимоги. (а.с.27). 29.07.2025 за вих.№ТП/629016140 на адресу [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс» надіслано повідомлення про дострокове розірвання договору №629016140 від 15.09.2024 з 29.07.2025 та необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 59579 грн. (а.с.27 зворотній бік). Із розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» встановлено, що станом на 28.07.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає: 16600 грн. заборгованість за кредитом; 34679 грн. заборгованість за відсотками; 8300 грн. неустойка (а.с.25-26). Таким чином судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] кредитного договору №629016140 від 15.09.2024, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах. Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту та заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував свого зобов`язання, в тому числі новому кредитору, із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань. Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором №629016140 від 15.09.2024 в розмірі 51279 грн., з яких 16600 грн. заборгованість по кредиту; 34679 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №2097 від 18.09.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім цього, позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Судом встановлено, що 02.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» укладено договір про надання правової допомоги №5. 02.09.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» укладено додаткову угоду №1554 від 02.09.2025 до Договору №5 про надання правової допомоги від 02.12.2024. На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг, необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Таліон Плюс» щодо стягнення кредитної заборгованості та платіжну інструкцію №75 від 02.09.2025 на суму 5000 грн., відповідно до яких вартість послуг, які надавались, складається з наступного: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій 4 год., вартістю 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) 2 год., вартістю 500 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду 10 год., вартістю 3500 грн. Загальна вартість робіт (послуг) складає 5000,00 грн. Оскільки позивачем ТОВ «Таліон Плюс» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, враховуючи задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved