Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила що 21.03.2023 року вони із відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис № 109. Позивачка та відповідач спільних дітей не мають. Підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові та довіри один до одного. Шлюбні відносини фактично припинились, сторони ведуть окреме господарство один від одного. Відтак, позивачка просить суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Згідно поданої заяви, позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №109. Позовні вимоги\~обґрунтовуються тим,\~що сторони мають різні погляди на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинились, сторони ведуть окреме господарство один від одного. Спільних дітей сторони не мають. Частиною 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 СК України. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, з урахуванням небажання сторін перебувати в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню.

Outcome: approved