Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовними вимогами до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] та нарахованої але невиплаченої заробітної плати державним підприємством «РМТП» в сумі 21584,71 грн. Згодом, представник позивача уточнила свої позовні вимоги та просила визнати в порядку спадкування право власності лише на невиплачену заробітну платню. В ході розгляду справи [PERSON] пред`явив зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на спірний житловий будинок. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] надала суду, заяву в якій наполягала на задоволенні первісних уточнених позовних вимог, зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнала, вважає, що зустрічна позовна заява підлягає задоволенню, просила розглянути справу у її відсутності та без участі позивача [PERSON] . Відповідач за первісним позовом первісні позовні вимоги визнав та третя особа за зустрічним [PERSON] не заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутності. Ухвалою суду від 10.11.2023р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 05.12.2023 року на 09:30 год. Ухвалами суду від 30.01.2024р. первісна та зустрічна позовні заяви були залишені без руху. Ухвалою суду від 22.04.2024р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, об`єднано в одне провадження для подальшого розгляду по суті. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку [ADDRESS] . Право власності спадкодавця підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.03.1987 р., за № 51/87, реєстр № 688, згідно якого [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] та 1/4 частина на зазначений житловий будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.1987 р. за № 51/87, реєстр № 690. частина житлового будинку належала [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.1987 р., реєстр № 690. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Так, спадкоємцем першої черги після її смерті був її син [PERSON] . Чоловік помер раніше ( [INFO] ) У встановлений законодавством 6-ти місячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.11.2023р. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, син спадкодавця [PERSON] проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується будинковою книгою. Однак, він не встиг її юридично оформити. [INFO] помер [PERSON] . За життя йому належало: житловий будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , частини прийняв після смерті матері, частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.1987 р., реєстр № 690 та грошові кошти у вигляді нарахованої але не невиплаченої заробітної плати державним підприємством «Ренійський морський торгівельний порт», в розмірі 21582, 71 грн. За життя він не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Так, із спадкової справи № 134/2021, яка відкрита після смерті [PERSON] , вбачається, що у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] його сестра [PERSON] звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину на вищевказане спадкове майно та не заявила про відмову від неї. . [PERSON] звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом були винесені відповідні постанови. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Так, в ході судового розгляду справи, [PERSON] пред`явив зустрічний позов до [PERSON] із вимогами про визнання за ним права власності на житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] як добросовісний набувач. Між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж спірного житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] . 10.11.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. [PERSON] передала [PERSON] обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, [PERSON] запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що відповідач [PERSON] не завершила оформлення своїх спадкових справ після [PERSON] . Про ці обставини позивачу за зустрічним позовом [PERSON] не було відомо до укладання договору. Особисто [PERSON] запевнила, що усі питання вирішать та оформлять правочин. Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] (продавець) не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] був вимушений звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку про задоволення первісних уточнених позовних вимог [PERSON] та задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Сестра спадкодавця [PERSON] у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємців не має. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину у вигляді житлового будинку та невиплаченої заробітної плати, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Таким чином, [PERSON] прийняла спадкове майно в порядку ст.ст. 1268-1270 ЦК України, однак, не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час він вимушений звернутися до суду із позовом. Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає, що згідно матеріалів справи, встановлено, що при укладанні договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] була досягнута угода по всіх істотних умовах: [PERSON] передані гроші, а позивачу за зустрічними позовом [PERSON] об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висунула вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечувала проти визнання права власності за [PERSON] . В ході судового розгляду відповідачі [PERSON] та третя особа [PERSON] надали заяви де не заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог, не заперечували визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Так, [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мала права відчужувати, оскільки не завершили оформлення спадкових справ. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок. З урахуванням викладених сторонами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити первісні та зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved