Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (далі - Товариство) заборгованість у розмірі 184972,76 грн., судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2422,4 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. та в порядку ч.ч.10,11 ст. 265 ЦПК України органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні витрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено електронний договір №4490086 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 грн. строком на 360 днів з 21.03.2024 по 16.03.2025. Кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано під час укладання Договору. В подальшому відповідачем було підписано додатковий договір на суму 1400 грн, які були надіслані на картку споживача. Вказані договори підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 25.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 139972,79 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 19999,99 грн, заборгованість за процентами 109972,8 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 10000 грн. Станом на дату укладання договору факторингу строк дії Договору не закінчився, а тому в межах строку дії договору з дати факторингу донараховано відсотки за 110 календарних днів у сумі 54999,9725 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 184972,76 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача, посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість, а тому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Також просив зазначити в рішенні про нарахування органом який буде здійснювати примусове виконання рішення інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 14.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. \~ \~ \~ \~Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. \~ \~ \~ \~12.09.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення в яких останній вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено за необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки зі сторони позивача не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження отримання від первісного кредитора грошових коштів та належність йому електронного платіжного засобу [NUMBER] , виписки з рахунку. Крім того, позивачем не доведено факт переходу прав вимоги за Договором, а сам договір не містить його підпису про ознайомлення. Разом з тим, заявлені вимоги щодо нарахування інфляційних витрат і 3% річних, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 є безпідставними і необґрунтованими. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №4490086 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого: сума кредиту складає 18600 грн, строк кредитування 360 днів, денна процентна ставка 2,5%. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 77373. Крім того, 21.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Додатковий договір до Договору №4490086 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого: сума кредиту за цим договором складає 1400 грн, сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, строк кредитування залишається незмінним та денна процентна ставка 2,427%. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 95151. Разом з цим, відповідачем підписано електронними підписами додатки до вказаних договорів, паспорт споживчого кредиту та інформаційне повідомлення. У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до листів ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, грошові кошти перераховано на платіжну картку клієнта № [NUMBER] на суму 18600 грн та 1400 грн. 21.03.2024. \~ \~ \~ \~З наданої на запит суду інформації АТ КБ «Приватбанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] в Банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 21.03.2024 здійснено переказ коштів на суму 1400 грн та 18600 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором станом на 25.11.2024 у [PERSON] загальна сума заборгованості (з врахуванням часткової оплати кредиту) становить 139972,79 грн., з яких: тіло кредиту 19999,99 грн, проценти 109972,8 грн, штрафні санкції 10000 грн. \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). \~ \~ \~ \~Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,3,4,7\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну корупцію). \~ \~ \~ \~Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. \~ \~ \~ \~Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. \~ \~ \~ \~Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. \~ \~ \~ \~Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»). \~ \~ \~ \~Із досліджених судом Договору та Додаткового договору встановлено, що останні укладені в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, що свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~ \~ \~ \~Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що на підставі укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Українській фінансові операції» договору факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024, право вимоги за Договором перейшло до нового кредитора на суму 139972,79 грн, що підтверджується реєстром боржників. \~ \~ \~ \~З наданого позивачем розрахунку заборгованості за 110 календарних днів за період з 26.11.2024 по 15.03.2025 вбачається, що позивачем нараховано процентів за користування кредитом на основну суму боргу 19999,99 грн за ставкою 2,5% в розмірі 55000 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~З наданих позивачем розрахунків заборгованості слідує, що загальна сума заборгованості з врахуванням часткової оплати заборгованості, становить 184972,79 грн, яка складається із: основного боргу 19999,99 грн; заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором 109972,8 грн, штрафні санкції, нараховані первісним кредитором в сумі 10000 грн та заборгованості за процентами, нарахованими позивачем 55000 грн. Разом з тим, суд не погоджується із вказаними розрахунками з огляду на наступне. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" із дозволеною ставкою: протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5%, поширюється лише\~на договори,\~укладені до\~набрання Законом\~чинності,\~якщо строк\~дії таких\~договорів продовжено\~після набрання\~Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 21.03.2024 Договір та Додатковий договір, які за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор та позивач не мали права визначати денну проценту ставку у розмірі 2,5 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Що стосується нарахування штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-Ix та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, ураховуючи, що первісним кредитором нараховано штраф за невиконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для його стягнення з відповідача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] 16.04.2024 сплатив суму заборгованості в розмірі 8752,25 грн, 0,01 грн на оплату тіла кредиту та 22.05.2024 у розмірі 1000 грн, які були розподілені на оплату процентів за користування кредитом та Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] , по відсотках за процентною ставкою 1%, а саме: - за період з 21.03.2024 по 15.04.2024 (26 календарних днів): 20000 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 200 грн. х 26 днів = 5200 грн. З урахуванням часткової оплати відповідачем 16.04.2024 суми кредиту у розмірі 8752,26 грн, вказану суму слід розподілити наступним чином: 5200 грн на оплату процентів за користування кредитом за період з 21.03.2024 по 15.04.2024 та 3552,26 на оплату тіла кредиту. Таким чином, залишок заборгованості станом на 16.04.2024 складає: за тілом кредиту 16447,74 грн., за відсотками 0 грн; - за період з 16.04.2024 по 21.05.2024 (36 календарних днів): 16447,74 (сума боргу) х 1% : 100 % = 164,48 грн. х 36 днів = 5921,28 грн. З урахуванням часткової оплати відповідачем 22.05.2024 суми кредиту у розмірі 1000 грн, вказану суму слід розподілити наступним чином: 1000 грн на оплату процентів за користування кредитом за період з 16.04.2024 по 21.05.2024. Таким чином, залишок заборгованості станом на 22.05.2024 складає: за відсотками 4921,28 (5921,28 грн 1000 грн); за тілом кредиту - 16447,74 грн.; - за період з 22.05.2024 по 15.03.2025 (298 календарних днів): 16447,74 (сума боргу) х 1% : 100 % = 164,48 грн. х 298 днів = 49015,04 грн. Отже, заборгованість за відсотками становить 53936,32 грн (4921,28 грн + 49015,04 грн). Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за Договором станом на 15.03.2025 складає 70384,06 грн, яка складається із: 16447,74 грн. - тіло кредиту; 53936,32 грн відсотки. Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню, проте частково в розмірі 70384,06 грн. \~ \~ \~ \~Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що зі сторони позивача не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження отримання від первісного кредитора грошових коштів та належність йому електронного платіжного засобу [NUMBER] , виписки з рахунку, не доведено факт переходу прав вимоги за Договором з огляду на те, що позивачем надано копію Договору та Додаткового договору, паспорт споживчого кредиту, які складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Крім того на запит суду отримано інформацію з АТ КБ «Приватбанк» щодо факту належності платіжного засобу [NUMBER] , на який здійснено переказ коштів двома транзакціями 21.03.2024 в сумі 18600 грн та 1400 грн, а надані позивачем договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача. Згідно до ч.10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Таким чином, зазначення у рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, є право суду, яке може бути реалізовано з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. На момент ухвалення рішення суду в Україні триває воєнний стан. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Решта частина виплати позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 6000 грн. є необґрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» підлягають стягненню 921,75 грн (70384,06*2422,4/184972,76) судового збору за подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial