Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю(далі ТзОВ) «Споживчий центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.02.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11.02.2025-100000772, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн., терміном на 140 календарних днів, комісією 1600 грн., з фіксованою процентною ставкою 1 % від суми кредиту за день, денною процентною ставкою 0,87 %. Згідно з умовами даного договору, позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 18.08.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 19022,10 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 7625,43 грн., заборгованості по процентах 7476,67 грн., неустойки 3920 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 19022,10 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив слухати справу у його відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено,\~що 11.02.2025\~року між\~ТзОВ «Споживчий\~центр» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~11.02.2025-100000772,\~згідно якого\~відповідач отримала\~кредит у\~розмірі 8000\~грн.,\~терміном на\~140\~календарних днів,\~комісією \~1600\~грн.,\~з фіксованою\~процентною ставкою\~ 1\~%\~від суми\~кредиту за\~день,\~денною процентною\~ставкою \~0,87\~%\~(а.с.\~15-21). Кредитний договір № 11.02.2025-100000772 від 11.02.2025 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е493», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір. Згідно п. 3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (а.с. зворот 15). Відповідно до п. 15 Кредитного договору, в договорі передбачена неустойка: 80 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного зобов`язання (а.с. 20). ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією про виплату коштів № 1-0508 від 05.08.2025 за допомогою платіжної системи ТОВ «Універсальні платіжні рішення» в сумі 8000 грн. (а.с.22). \~Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 18.08.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 19022,10 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 7625,43 грн., заборгованості по процентах 7476,67 грн., неустойки 3920 грн. (а.с. 13). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7625,43 грн., по процентам в розмірі 7476,67 грн. обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується нарахування позивачем неустойки в розмірі 3920 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень»\~ЦК України, який доповнений\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX\~та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 11.02.2025-100000772 від 11.02.2025 року в розмірі 3920 грн. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~про часткове\~задоволення позову,\~а саме,\~з відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~позивача слід\~стягнути заборгованість\~за Кредитним\~договором №\~11.02.2025-100000772\~від 11.02.2025\~року,\~у розмірі\~15102,10\~грн.,\~яка складається\~іззаборгованості по тілу кредиту 7625,43 грн., заборгованості по процентах 7476, 67 грн. Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 15102,10 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1923 грн. 14 коп. пропорційно частині задоволених вимог (79,39 %).

Outcome: partial