Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

21.07.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.10.2020. Сімейних стосунків між сторонами не існує, останнє відоме місце постійного проживання відповідача знаходиться на території АР Крим. На даний час виникла необхідність змінити зареєстроване місце проживання малолітнього сина [PERSON] з адреси: [ADDRESS] на [ADDRESS] задля поліпшення житлових умов та отримання соціальних послуг, в тому числі оформлення субсидії, позивачка не має можливості зарахувати дитину до навчального закладу за місцем фактичного проживання. Однак, при зверненні в інтересах малолітнього сина із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) 02.06.2025 до органу реєстрації, було відмовлено. Причиною відмови вказано: п. 3 ст. 87 постанови КМУ № 265 від 07.02.2022, «особа не подала або не подала в повному обсязі необхідні документи або відомості - відсутня згода батька на реєстрацію». Крім цього, 12.06.2025 позивачка зверталась до адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради із заявою про зняття з реєстрації сина та про його реєстрацію за новою адресою без згоди батька, однак заява не була задоволена, що підтверджується повідомленням голови Новокодацького району Дніпровської міської ради від 10.07.2025 № Р-8/01/0925. Враховуючи зазначене, позивачка просить суд надати дозвіл на зняття із зареєстрованого місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію його місця проживання разом із матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] 28.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано докази. 08.09.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. 23.10.2025 від Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надійшло два аналогічних за змістом висновку про доцільність зняття із зареєстрованого місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] на реєстрацію його місця проживання разом із матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] 23.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 13.11.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.10.2020. Позивачка має намір зняти дитину з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати за фактичним місцем проживання разом із матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак не може цього зробити без згоди батька дитини [PERSON] , оскільки останній постійно мешкає на території АР Крим, яка перебуває під російською окупацією, у зв`язку з чим позивачка не має можливості отримати від нього дозвіл на зняття з реєстрації їх малолітньої дитини. Органом опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради наданий висновок № 9/9-186 від 22.10.2025 про доцільність зняття із зареєстрованого місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та реєстрацію його місця проживання разом з матір`ю [PERSON] без згоди батька [PERSON] . Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Згідно з пунктом 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку. Згідно з частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, реєстрація дитини за адресою реєстрації матері, відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме прав інших учасників сімейних відносин. З огляду на наведене, вимоги позивачки про надання їй дозволу на зняття із зареєстрованого місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію його місця проживання разом із матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] , є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved