Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. Позивачка подала до Баришівського районного суду Київської області позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки, [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка зазначає, що з відповідачем по справі, [PERSON] , вони в проживали однією сім`єю, тобто перебували в цивільному шлюбі шість років, з 2019 року по лютий 2025 року. Сторони мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що останнім часом стосунки із відповідачем погіршились. На даний час неповнолітня дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки, хоча відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. За доводами позовної заяви, всупереч вимогам ст. 180 СК України, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання власної дитини, матеріально їй не допомагає. За таких умов позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі її батька, утримувати дочку. На момент звернення позивачкою до суду сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем його обов`язку щодо утримання дитини. Відтак, позивачка вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у заявленому нею розмірі є мінімально необхідним для утримання та виховання малолітньої дитини. Відповідач у судових засідань визнав позовні вимоги та зазначив, що дитину у заявленому позивачкою розмірі згоден утримувати. Додатково відповідач заначив, що сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є його колишня дружина, [PERSON] , з якою відповідач перебував у шлюбі. Розмір аліментів на утримання сина - 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні відповідач підтвердив свою можливість та бажання сплачувати аліменти на утримання обох своїх дітей. ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи. 12 серпня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 1-2). Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 05.09.2025 відкрито провадження (спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін) в означеній справі, судове засідання призначено на 01.10.2025 (а.с. 11-12). В судове засідання 01.10.2025 з`явилися позивачка та відповідач, надали пояснення по суті справи. У судовому засіданні за клопотанням сторін для надання додаткових доказів/пояснень оголошено перерву до 10.11.2025. 07 листопада 2025 року відповідач [PERSON] надав до суду для долучення до матеріалів справи довідку та виконавчий лист щодо сплати аліментів на сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні 10.11.2025 подала для долучення до матеріалів справи акт обстеження фактичного проживання осіб від 01.10.2025, яким підтверджується проживання спільної з відповідачем дитини з позивачкою, [PERSON] . ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.05.2020 Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис про народження № 115 від 14.05.2020. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до акту № 86 обстеження фактичного проживання осіб від 01.10.2025, під час обстеження фактичного проживання осіб в будинку по [ADDRESS] , проживають: [PERSON] (1988 р.н.), - заявник; [PERSON] (2008 р.н.) син заявника; [PERSON] (2020 р.н.) донька заявника. Означений акт підписаний старостою Ярешківського старостинського округу виконкому Березанської міської ради Дикою Т. Г. та діловода Березанського ЦНАПу [PERSON] . Під час розгляду цієї справи судом відповідачем було надано довідку № 31396 від 27.10.2025 про те, що у Березанському відділі ДВС на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП 71440834 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4\~частини від\~всіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку щомісячно\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~Також відповідач\~надав копію\~виконавчого листа,\~виданого Олевським\~районним судом\~Житомирської області\~07.10.2022\~у справі\~№287/2209/21,\~щодо якого\~відкрито означене\~виконавче провадження ВП 71440834. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу\~України (надалі також СК України). Статтею 7\~Сімейного кодексу\~України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Згідно з ч. 1, 7-10 ст.\~7\~СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27.02.1991 (набула чинності для України 27.09.1991) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу приписів ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу- із дня подання такої заяви. За приписами частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Норми процесуального права, що підлягають застосуванню. Згідно із ч. 1, 5 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 3 ст.\~83\~ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно із ч. 2 ст.\~13\~ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст.\~12\~ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Зміст спірних правовідносин сторін полягає у стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини. V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову. За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке. Судом встановлено, що сторони не перебувають в зареєстрованому шлюбі, але мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Як слідує\~з матеріалів\~справи,\~дитина -\~ [PERSON] \~-\~проживає разом\~з позивачкою,\~що підтверджується актом № 86 обстеження фактичного місця проживання осіб від 01.10.2025, тобто позов про стягнення аліментів на утримання дитини подано тим з батьків, разом з яким проживає дитина. Матеріали справи не містять доказів, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дитини у заявленому до стягнення з нього позивачкою розмірі. З огляду на вибір позивачкою способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням викладених обставин, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, а також з принципу розумності та справедливості, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 12.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття. У тому, що за наданими відповідачем даними та документами, із [PERSON] будуть стягуватися аліменти на двох дітей по 1/4 частині на кожного, тобто у загальному розмірі 1/2 частина всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, суд не вбачає суперечностей із положеннями сімейного законодавства, оскільки позивач наразі є фізично здоровою особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та не позбавлений можливості належним чином забезпечувати себе та своїх неповнолітніх дітей. Крім того, відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, що у розглядуваному випадку відсутнє. За результатами розгляду справи, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved