Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник адвокат ДейчманТ.М. звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] , третя особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано в 09.05.1933, а також встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] , [INFO] є її дідом, а [PERSON] , [INFO] є її бабою. Шлюб між ними був зареєстрований в 1934 році за місцем їх проживання в Прилепівській сільраді, Починковського району, Смоленської області.В період шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що [PERSON] є її батьком. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В період зареєстрованого шлюбу подружжя [PERSON] побудували домоволодіння [ADDRESS] , про що зазначається в довідці КП « Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР за №4607 від 22.04.2020, де вказано, що за [PERSON] зареєстрована 1\\2 частка цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 31.10.1975.За [PERSON] зареєстрована 1\\2 частка того ж домоволодіння на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. [INFO] помер дід позивача [PERSON] [INFO] померла баба позивачка [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина на спадкове домоволодіння [ADDRESS] , спадкоємцями 1 черги якого були їх діти [PERSON] та [PERSON] , який є відповідачем по справі. Кожен з них фактично прийняв спадщину після смерті батьків, так як сини проживали і були зареєстровані в спадковому домоволодінні за вказаною адресою на день смерті своїх батьків. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини від 05.05.1990 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті матері позивача [PERSON] ( після заміжжя вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ») позивачка зверталась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України. 11.01.2022 позивачка звернулась до Третьої дніпровської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового будинку за згаданою адресою, який належав [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем яких був їх син [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2022 державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупська Л.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері - [PERSON] оскільки позивачем не надано свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтво про народження її батька [PERSON] . У зв`язку з вказаними обставинами позивач вимушена звертатись до суду з позовом про встановлення юридичних фактів. Ухвалою суду від 19.11.2024 відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Ухвалою суду від 10.02.2025 витребувано у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Міністерства юстиції України документи, на підставі яких було видано і посвідчено на ім? [PERSON] свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя [PERSON] від 31.10.1975, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-4126, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» та записаного в реєстрову книгу № 296 за реєстром №118, а саме свідоцтво про реєстрацію шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Витребувано у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ: № 17/1987 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; № 282\\1990 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та № 526 2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду вказані документи надійшли до суду 18.03.2025. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпро від 04.09.2025 витребувано у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори витяг із Спадкового реєстру спадкових справ про наявність або відсутність відкритої справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На виконання ухвали суду від 04.09.2025 вказані документи надійшли до суду 24.09.20025. В судовому засіданні Свідок [PERSON] , яка є сестрою позивачки та [PERSON] , яка є подругою позивачки пояснили, що сім`я позивачки спочатку мешкала в буд [ADDRESS] . В даному домоволодінні проживала її бабуся [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , старший брат [PERSON] та [PERSON] . У дворику жив ще старший брат [PERSON] [PERSON] зі своєю сім`єю. Пізніше від заводу побудували дев`ятиповерховий будинок та переїхали туди [PERSON] та [PERSON] . В домоволодінні буд [ADDRESS] залишився проживати брат позивачки [PERSON] . Крім того, свідки повідомили, що [PERSON] та [PERSON] це рідні брати. Їхні батьки [PERSON] та [PERSON] . Свідки також повідомили, що все своє життя знали [PERSON] , як [PERSON] , іншого імені не знали. З [PERSON] не знайомі, у сім`ї [PERSON] та [PERSON] було тільки два сини. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток, а також шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Представник Третьої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду лист з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача адвоката ДейчманТ.М. , свідків, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 16.05.1968, позивач народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1520, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Вказаний документ виданий російською мовою. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 906, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Вказаний документ виданий російською мовою. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1933, що підтверджується відповідною копією свідоцтвом про шлюб, яке було витребувано судом з державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. В період шлюбу у подружжя [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 14.01.1989 року відділом РАЦС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 41. В період зареєстрованого шлюбу подружжя [PERSON] побудували домоволодіння [ADDRESS] , про що зазначається в довідці КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР за № 4607 від 22.04.2020 року, де вказано, що за [PERSON] зареєстрована 1/2 частка цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 31.10.1975, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-4126, зареєстрованого в КІ «ДМБТІ» та записаного в реєстрову книгу № 296 за реєстром № 118. За [PERSON] зареєстрована 1/2 частка домоволодіння на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19.11.1958 року за реєстром № 1-6052, зареєстрованого в КП «ДМБІ» та записаного в реєстрову книгу № 296 за реєстром № 118. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 15.08.1980 Кіровським РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 4624. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26.09.1986 року Кіровським РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 5800. У зв`язку з тим, що [PERSON] і [PERSON] померли в період коли був чинним Цивільний Кодекс УРСР 1963, то необхідно застосовувати до спадкових правовідносин норми спадкового права саме цього закону. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцямипершої черго є в рівних часта діти (в тому числі усиновлені) той з подружжя, який його пережив та батьки померлого. Згідно ст. 548 ЦК УКСР (в редакції 1963) для придбання спадщини, необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове домоволодіння [ADDRESS] , спадкоємцями 1 черги якого були їх діти [PERSON] та [PERSON] . Кожен з них фактично прийняв спадщину після смерті батьків, так як сини проживали і були зареєстровані в спадковому домоволодінні за вказаною адресою на день смерті своїх батьків, що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб № 1415-7306 від 16.06.2020 року. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 27.07.2021 Красногвардійським відділом державної реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 1417. Після смерті останнього спадщину прийняла його дружина - [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини від 05.05.1990 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ( спадкова справа № 28211990). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 15.07.2015. Після смерті матері позивачка зверталась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України, після чого була заведена спадкова справа №526/2021. 11.01.2022 позивачка звернулась до Третьої дніпровської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового будинку, який належав [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем яких був їх син - [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2022 державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупська Л.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері - [PERSON] . В зазначеній постанові нотаріус вказує на той факт, що позивач не надала свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтво про народження її батька - [PERSON] . Проте, згідно копії свідоцтва про шлюб, яке судом витребувано з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.05.1933. Для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого батька [PERSON] позивачка надала державному нотаріусу оригінал свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Дніпропетровським міським РАЦС 06.06.1941, де зазначається, що [INFO] у батьків: [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] , про що в книзі записів актів цивільного стану про народження за 28.05.1935 зроблений відповідний запис № 906. У зв?язку з розбіжністю в написанні імені батька позивача, яке зазначено в свідоцтві про його народження і в подальших документах, виникла необхідність звернення до суду із заявою про встановлення родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] був рідним сином [PERSON] та [PERSON] . Факт родинних відносин між сином [PERSON] і батьками [PERSON] і [PERSON] підтверджується наступними доказами: архівною довідкою державного архіву Дніпропетровської області за № Н-1704101217-24 від 18.06.2024 року, де його батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] ; свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, де зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] ; довідкою департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб № 14\\5-7306 від 10.07.2020 року, в якій зазначено, що за адресою: [ADDRESS] у період з 03.07.1956 року по 02.10.2018 р. мешкали батьки - [PERSON] та [PERSON] , з ними проживав і був зареєстрований їх син - [PERSON] , [INFO] ; довідкою ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» № 80\\128 від 25.07.2024, в якій зазначено, що [PERSON] дійсно працювала на вказаному підприємстві у період з 02.06.1944 року по 03.08.1966 р. В своїй автобіографії вона повідомляла, що має чоловіка [PERSON] , 1905 року народження, двох синів: [PERSON] (навчається в школі) і [PERSON] ; довідкою ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» № 801127 від 25.07.2024 року, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] дійсно працював на вказаному підприємстві з 21.01.1958 р. по 17.12. 1978 р. В своїй автобіографії він повідомляє, що народився в 1935 році в м. Дніпропетровську, його батьками є - [PERSON] , [PERSON] , має рідного брата - [PERSON] , 1937 р/народження., вони мешкають за адресою: [ADDRESS] ; договором про будівництво житлового будинку силами трудящихся заводу і членами їх сімей, який укладався з [PERSON] , на участь у будівництві 3-х кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; поквартирною карткою,складеною ЖЕК Дніпропетровського агрегатного заводу, де вказано, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: основний квартиронаймач - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за цією адресою 16.09.1983; свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим 16.05.1968 будинком щастя Ленінського району м. Дніпропетровська, де батьком позивачки записаний [PERSON] ; фото таблицею, на якій зображений батько позивача [PERSON] , на зворотному боці цих фотографій знаходиться напис, який зроблений [PERSON] , де він в 1955 та 1957 під час проходження військової служби в лавах Радянської Армії надсилає свої фото брату [PERSON] , батькові і матері підписується як брат [PERSON] . Із наданих документів вбачається, що позивач зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новокодацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) із заявою щодо видачі довідки про народження батька [PERSON] . Згідно відповіді відповіді № 1576/31.29-25 від 31.07.2024 вище вказаної установи зазначається, що неможливо видати документ про народження [PERSON] . Стаття 315 ЦК України передбачає, що суд розглядає справи про встановленняфакту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 3230/948\\128 ( провадження N? 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснюється, що свідоцтвопро право на спадщину видається за письмовою заявою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В п.2постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснюється, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів. особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду і роз?яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Наявність спору про право повинне встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб?ективного права особи, щодо якого виникає спір. Встановлення зазначених юридичних фактів позивачу необхідно для оформлення своїх спадкових прав на спадщину, яка відкрилася після смерті її діда [PERSON] , померлого [INFO] , баби [PERSON] , померлої [INFO] та її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті своїх батьків [PERSON] і [PERSON] , який фактично прийняв спадщину у вигляді спадкового домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та вважає, що він має право на об`єкт спадкування в цілому, право позивача на отримання спадщини після смерті її батька [PERSON] він не визнає, тобто є наявність іншого спадкоємця і спору між ними. У зв`язку з вказаними обставинами позивач вимушена звертатися до суду з позовом провстановлення необхідних юридичних фактів з метою захисту своїх невизнаних і оспорюваних відповідачем [PERSON] спадкових прав, шляхом доведення в суді обставин на підтвердження юридичного факту реєстрації шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , а також родинних відносин між батьками [PERSON] , без доведення яких її спадкові права порушені і оспорюються відповідачем. Оскільки від встановлення вищевказаних юридичних фактів залежить виникнення у неї права на отримання спадщини, то є наявні підстави для встановлення зазначених фактів в судовому порядку на загальних підставах. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. З`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення свідків, дослідивши докази суд, вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , а також те, що останній є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а різниця в написані імені у документах [PERSON] [PERSON] є технічною помилкою. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені позивачему своєму позові. Враховуючи вищенаведені дані у їх сукупності, встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , а також родинних відносин між батьками [PERSON] і сином [PERSON] має для позивача юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, наддасть можливість оформити свої спадкові права на спадщину після смерті померлих, з метою наступного вирішення витання про право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно у вигляді спадкового домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ,а тому позовні вимоги про встановлення таких факів підлягають задоволенню.

Outcome: approved