Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У червні 2025 року представник акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №С-001-166697-23-980 від 06 квітня 2023 року у розмірі 66976,58 грн, а також просив стягнути понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в розірі 3028 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 06 квітня 2023 року АТ «Ідея Банк» та [PERSON] відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» уклали електронний договір про відкриття та обслуговування кредитної картки та страхування №С-001-166697-23-980, який разом з Тарифами банку є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит на споживчі цілі у вигляді встановленої кредитної лінії, що становить 200000 грн строком дії 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 70,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір кредитної лінії на момент укладення договору 30000 грн. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, встановивши відповідачу відповідний кредитний ліміт. Проте, останній зобов`язання належним чином перед АТ «Ідея Банк» не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 травня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 66976,58 грн та складається з: заборгованості за кредитом 29987,84 грн; заборгованості за відсотками 36988,74 грн, яку представник позивача просить стягнути та судові витрати по справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному\~ст. 178 ЦПК України, однак подав до суду копію посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , видане 30 квітня 2025 року та довідку командира військової частини [NUMBER] №2339 від 07 жовтня 2025 року про те, що він дійсно проходить військову службу у військовій частині з 18 вересня 2024 року і по теперішній час. Крім того, відповідачем подано гарантійний лист, підписаний між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , яким підтверджено сплату останнім частини боргу в сум 12000 грн. У зв`язку із підписанням вказаного гарантійного листа та сплатою відповідачем частини боргу, представником позивача подана заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення грошових коштів у розмірі 8972 грн за кредитним договором від 06 квітня 2023 року. За своїм змістом вказана заява про залишення без розгляду частини позовних вимог є заявою про зменшенню позовних вимог, яка буде урахована при ухваленні рішення та визначення суми боргу, який підлягає до стягнення з відповідача. Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~статтею 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин 1-2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно абзацу другого частини другої статті 639\~ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За змістом ст.ст.12,81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06 квітня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №С-001-166697-23-980, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі у вигляді встановленої кредитної лінії, що становить 200000 грн строком дії 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 70,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір кредитної лінії на момент укладення договору 30000 грн. Відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7111, а АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 30000 грн. [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернув, а тому згідно розрахунку позивача станом на 12 травня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 66976,58 грн та складається з: заборгованості за кредитом 29987,84 грн; заборгованості за відсотками 36988,74 грн. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №4177962 від 13 жовтня 2025 року [PERSON] в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором сплачено 12000 грн. Таким чином із [PERSON] , з урахуванням сплачених ним 12000 грн на користь позивача слід стягнути 17987,84 грн заборгованості за тілом кредиту (29987,84-12000=17987,84). При визначенні розміру відсотків за користування кредитом суд зважає на таке. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Як убачається\~із довідки командира військової частини [NUMBER] №2339 від 07 жовтня 2025 року [PERSON] проходить військову службу у військовій частині з 18 вересня 2024 року і по теперішній час, є учасником бойових дій відповідно до посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , видане 30 квітня 2025 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку у період з 18 вересня 2024 року і по 12 травня 2025 року [PERSON] нараховано 9929,87 грн відсотків за користування кредитом (а.с.85). Ураховуючи, що у вказаний період користування кредитом відповідач є військовослужбовцем під час дії особливого періоду, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 9929,87 грн задоволенню не підлягають. Таким чином з [PERSON] на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за відсотками в розмірі 27058,87 грн (36988,74-9929,87=27058,87), а всього 45046,71 грн. При розподілі судових витрат суд відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~враховує пропорційність задоволених вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн, ціна позову з урахуванням зменшення позовних вимог становила 58004,58 грн, позов задоволено на суму 45046,71 грн, тобто на 77,7 %, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2353,76 грн судового збору.

Outcome: partial