Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

11 липня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №512472-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого позивач надав кредит у розмірі 6 930,00 грн., строком кредитування 24 тижнів (168 днів), зі зниженою процентною ставкою 1% на день та одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 1\~400,00 грн. Позивач зазначає, що станом на 22 червня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 20 752,00 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 6 930,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 9 702,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією 620,00 грн.; - суми заборгованості по штрафам 3\~500,00 грн. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 20 752,00 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. В судові засідання, які були призначені на 26 вересня 2025 року, 10 листопада 2025 року сторони не прибули. Представник позивача у позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про причини неявки суд не повідомляв. Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не прибув у нього, враховуючи відсутність відзиву на позов та заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №512472-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого позивач надав кредит у розмірі 6 930,00 грн., строком кредитування 24 тижнів (168 днів), зі зниженою процентною ставкою 1% на день та одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 1\~400,00 грн. Позивач зазначає, що станом на 22 червня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 20 752,00 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 6 930,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 9 702,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією 620,00 грн.; - суми заборгованості по штрафам 3\~500,00 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушила умови кредитних договорів, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги, в частині стягнення тіла кредиту, заборгованості про процентам та комісії, слід задовольнити. Що стосується вимог про стягнення неустойки у формі штрафу, суд зазначає таке. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Як слідує з матеріалів справи неустойка у формі штрафу нарахована позивачем відповідачу під час дії на території України воєнного стану, що суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). З наведених вище підстав, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 3 500,00 грн. слід відмовити. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2\~013,74 грн. (2\~422,40 х (17\~252 / 20\~752)) На підставі наведеного та

Outcome: partial