Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач АТ «Полтаваобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення. Позов обґрунтовує тим, що відповідач був споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Надавачем вказаних послуг є АТ «Полтаваобленерго», яке є правонаступником ПАТ «Полтаваобленерго», яке в свою чергу є правонаступником ВАТ «Полтаваобленерго». Позивач стверджує, що свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії виконав в повному обсязі. Натомість, відповідач у встановлені строки оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого за період з грудня 2007 по травень 2016 утворилася заборгованість, яка станом на 23.12.2024 становить 12710,255 грн. Позивач прохає стягнути з відповідача вказану заборгованість та суму судового збору. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, прохав стягнути з відповідача наявну заборгованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. У попередніх судових засіданнях надав копію рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19 жовтня 2009 року, яким його визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] . Ухвалою суду від 14.04.2025 року [PERSON] залучено до участі у справі як законного представника (опікуна) відповідача. Втім, у жодне судове засідання [PERSON] не з`явилася, відзивів, пояснень або заяв до суду не подала. За словами відповідача його опікун перебуває за кордоном. У зв`язку із наведеним ухвалою суду від 02.06.2025 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Левченко Г.М. пояснила, що орган опіки та піклування провів обстеження умов проживання [PERSON] . Місцеперебування опікуна невідоме. Орган опіки дійшов висновку, що опікун не виконує свої обов`язки. Орган опіки має намір вирішити питання щодо заміни опікуна. Також, представник органу опіки заявив клопотання про застосування строку позовної давності до заборгованості, яку прохає стягнути позивач, оскільки вона виникла за період з грудня 2007 року по травень 2016 року. Аналогічне клопотання про застосування строку позовної давності подав до суду відповідач [PERSON] . Крім того, у поданих заявах відповідач зазначив, що не є власником квартири, за якою надаються послуги позивачем та не був споживачем таких послуг. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] нараховано заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з грудня 2007 року по травень 2016 року в сумі 12710,25 грн. /а.с.4-7/ Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.322 ЦК України тягар утримання майна покладається саме на його власника. Разом з тим, позивачем не надано жодних документів на підтвердження права власності відповідача на вказане житло. Також позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору з відповідачем про надання послуг з теплопостачання або існування фактичних договірних відносин внаслідок споживання послуг позивача. Крім того, у поданій заяві відповідач зазначив, що в період з 14.04.2008 року по 12.02.2012 року він не мешкав за адресою надання послуг, оскільки перебував на лікуванні. /а.с.61/ Вказане твердження відповідача також підтверджується наданою копією постанови Київського районного суду м.Полтави, згідно якої [PERSON] з 17.04.2008 року перебував на примусовому лікуванні в ПОКПЛ ім.Мальцева. Застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування у психіатричному закладі припинено на підставі зазначеної постанови суду від 11.01.2012 року. Крім того, відповідач та представник органу опіки та піклування просили застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). З матеріалів справи убачається, що на користь позивача на підставі судових наказів з відповідача [PERSON] стягувалась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, в тому числі за період заборгованості у цій справі. Втім, зазначені накази в подальшому були скасовані ухвалами суду. /а.с.8-15, 53-57/ Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 № 712/8916/17 виснувала, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Водночас, слід враховувати наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Зважаючи на те, що позивачем не надано документів на підтвердження права власності [PERSON] на житло за адресою надання послуг, не надано підтверджень укладення договору про надання послуг з відповідачем, та не надано доказів на підтвердження факту споживання відповідачем послуг у спірний період, суд доходить висновку, що позивачем не доведено порушення його прав. Відтак, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому суд не знаходить законних підстав для їх задоволення. Судовий збір слід покласти на позивача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed