Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач Виконком Саксаганської районної в місті ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд, позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідач є багатодітною матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідачка по справі єматір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Багатодітна родина перебуває на обліку дітей із сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах у службі у справах дітей виконкому районної у місті ради з 03.11.2022 року та у Криворізькому міському центрі соціальних служб, у зв`язку із неналежним виконанням одинокою матір`ю батьківських обов`язків. 08.07.2025 року з метою екстреного втручання здійсненне відвідування сім`ї відповідача [PERSON] , про що складено відповідний акт. Під час відвідування встановлено, що багатодітна мати перебувала в сильному алкогольному сп`янінні, а в квартирі суцільна антисанітарія. Малолітня [PERSON] брудна та голодна. Дітей вилучено з сім`ї, та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, малолітня [PERSON] тимчасово влаштована до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради для обстеження та у разі необхідності, лікування. Комісійно, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №585 «Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження», проведено оцінку рівня безпеки дітей, про що складено відповідні акти. Комісійно встановлено, що перебування дітей у біологічній родині загрожує їх життю та здоров`ю. Постановами Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справам № 214/645/22, № 214/8016/23, 214/3257/24, 214/10829/24, 214/5072/24, 214/481/24, 214/10454/24, 214/3015/25, [PERSON] , притягувався до адміністративної відповідальності ч. ч. 1, 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З моменту вилучення дітей з родини відповідачка жодного разу не цікавилася життям, здоров`ям, розвитком своїх дітей та суб`єктами взаємодії не коментувала. Відповідач до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної в місті ради не з`являвся, долею та станом здоров`я дітей не цікавиться, бажання забрати дітей в сім`ю не виявила. Тому враховуючи викладене, оскільки з моменту відібрання дітей відповідач жодного разу не виявив бажання зустрітися з дітьми, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про свідоме нехтування нею батьківськими обов`язками та є підставою для позбавлення її батьківських прав, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 24 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, зазначила, що відповідачка не виконує батьківські обов`язки, не відвідує дітей, які наразі перебувають в Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. Відповідачка в судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав. Як у підготовчому, так і в судовому засіданні судом було роз`яснено та надано відповідачці можливість звернення за правовою допомогою, в тому числі до центру з надання безоплатної правничої допомоги. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] повторно просила надати їй час для звернення до адвоката за правовою допомогою, що судом було здійснено та відкладено судове засідання. Таку поведінку відповідачки [PERSON] суд розцінює як зловживання процесуальними правами, спрямованими на затягування розгляду справи та вважає за необхідне продовжити розгляд справи за її відсутності. За такої поведінки відповідачки [PERSON] необхідно звернути увагу учасників справи, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи розглядати за відсутності представника Центру, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Заслухавши пояснення учасників справи, присутніх у судовому засіданні, дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є багатодітною матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] копії яких маються в матеріалах справи. Відомості про батька при народженні дітей зазначені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що слідує з відповідних Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. 08.07.2025 року здійснено комісійне відвідування сім`ї [PERSON] , про що складено відповідний акт. Під час відвідування встановлено, щобагатодітна сім`я мешкає за адресою : [ADDRESS] , яка централізовано забезпечена тепло-, газо-, водопостачанням та водовідведенням. Проте житло потребує негайного генерального прибирання, в квартирі стоїть стійкий неприємний запах, постільна білизна частково відсутня на ліжках, інша брудна, непомитий посуд, діти брудні у брудному одязі. В наявності готова їжа у невеликій кількості, запас продуктів харчування та засобів гігієни обмаль, памперси відсутні. Для дітей відсутні окремі кімнати, місця та постільна білизна. В наявності одне робоче місце для виконання домашніх завдань. В дітей є одяг та взуття відповідно до погодних умов та віку. Мати дітей [PERSON] не створила належних умов для виховання, розвитку та проживання дітей. Під час комісійного відвідування мати перебувала в сильному алкогольному сп`янінні, а в квартирі суцільна антисанітарія. Малолітня [PERSON] брудна та голодна. Дітей вилучено з сім`ї та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, малолітня [PERSON] тимчасово влаштована до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради для обстеження та у разі необхідності, лікування. Комісійно, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №585 «Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження», проведено оцінку рівня безпеки дітей, про що складено відповідні акти. Комісійно встановлено, що перебування дітей у біологічній родині загрожує їх життю та здоров`ю. Прийнято рішення про відібрання дітей у матері. Відповідно до Актів проведення оцінки рівня безпеки дітей, долучених до позовної заяви, рівень безпеки дітей відповідача встановлено на рівні «небезпечно» - необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та сім`ї. Судом також встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме станом на 08.07.2025 року за адресою: [ADDRESS] не створила належних житлових умов для дітей, у квартирі брудно, речі розкидані, стоїть неприємний запах, на підлозі сміття. За даним фактом постановами Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Постановами Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справам № 214/645/22, № 214/8016/23, 214/3257/24, 214/10829/24, 214/5072/24, 214/481/24, 214/10454/24, 214/3015/25, [PERSON] , притягувався до адміністративної відповідальності ч.ч. 1, 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Встановлені судом обставини, що підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача [PERSON] життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно з висновком виконкому Саксаганської районної у місті ради №10/02.2.01-18-3690 від 29.07.2025, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. При цьому, така поведінка [PERSON] є винною та свідомою, триваючою, адже навіть після проведення з нею профілактичної бесіди працівниками служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради вона не вчинила жодних дій, які б свідчили про її намір змінити свою поведінку у відношенні дітей та повернути їх до себе в родину. Навпаки, її поведінка свідчила про відсутність інтересу до подальшої долі дітей. При ухваленні рішення по даній справі, суд приймає до уваги неодноразове визнання винно відповідача у вчиненні нею адміністративних правопорушень, в тому числі передбачених ст. 184 КУпАП та той факт, що відповідач відповідних висновків не зробила та продовжувала вчиняти адміністративні правопорушення, які посягають на психічний та фізичний стан її дітей. При розгляді справи відповідач обмежилася невизнанням позову та вчиняла дії, спрямовані на затягування розгляду справи, не довела суду наявність у неї зацікавленості долею дітей. Провівши ретельний аналіз обставин справи, врахувавши безвідповідальне ставлення відповідача до її дітей, пасивне відношення до них та незацікавленість життям, здоров`ям, матеріальним забезпеченням, розвитком, відсутність тенденції до виправлення, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречним, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 №39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». На переконання суду, застосування такого заходу забезпечить захист інтересів дітей, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів. Отже, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав у відношенні її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав з переосмисленням ставлення до дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є фізично здоровою особою в працездатному віці, має можливість та зобов`язана утримувати своїх дітей, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення заліментів. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.14 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за пред`явлення позову в інтересах та захист дітей, а тому

Outcome: approved