Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН») звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 28.11.2019 ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] уклали кредитний договір №3533006214/125947 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді, підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності: сума кредиту 3000 грн, дата надання кредиту 28.08.2019, строк кредиту - 30 днів, відсоткова ставка 1,85 % на добу, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Свої зобов`язання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] , а відповідач вчасно їх не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором. На підставі договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 ТОВ «ГОУФІНГОУ» передало для ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» свої права грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП», відповідно до договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступило право вимоги за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», останній набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 5442 грн. Відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», ні на рахунки попередніх кредиторів. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 в розмірі 5442 грн, що складається із суми кредиту в розмірі 3000 грн, залишку по відсотках в розмірі 2442 грн, судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 10500 грн. Представник позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» адвокат Пархомчук С.В у судове засідання не з`явився, в системі «Електронний суд» подав заяву, просив стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн, розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Доводи та заперечення відповідача. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Романеско Є.О. в системі «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву, зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 01.09.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу. 02.09.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.10.2025. Розгляд справи відкладався на 30.10.2025. 08.09.2025 представник відповідача [PERSON] , адвокат Романеско Є.О. подав відзив на позовну заяву 30.10.2025 сторони до суду не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України). Суд встановив, що 28.08.2019 ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] , уклали кредитний договір №3533006214/125947 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді, підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореного, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності: сума кредиту 3000 грн, дата надання кредиту 28.08.2019. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.09.2019. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. (п.1.3. кредитного договору). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4. кредитного договору). Сторони домовились, що повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1. кредитного договору). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. (п.2.3. кредитного договору). Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є нєвідємною частиною Договору (п.6.3. кредитного Договору). Підписанням цього договору клієнт дає згоду на те, щоб Графік розрахунків розміщувався в електронному вигляді в Особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці Товариства https://www.gofingo.com.ua/. (п.6.4. кредитного Договору). Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №3533006214/125947 від 28.08.2019 та додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №3533006214/125947 - Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R41830 (п. 7 Договору «Реквізити та підписи сторін»). Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «ГОУФІНГОУ», клієнт [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з яким укладений договір №3533006214/125947 від 28.08.2019 ідентифікований товариством «ГОУФІНГОУ», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі www.gofingo.com.ua, 28.08.2019 на мобільний номер телефону відповідача [PERSON] , [NUMBER] наданий одноразовий ідентифікатор R41830. Згідно інформаційної довідки №2025-ПО/217 від 19.08.2025 ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» 28.08.2019 о 11:00:06 успішно перераховані кошти в сумі 3000 грн на платіжну карту маска картки № [NUMBER] . Отже, ТОВ«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] кошти в сумі 3000 грн. [PERSON] зобов`язання за договором не виконував, утворилась заборгованість за укладеним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 в розмірі 5442 грн. 31.05.2021 ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклали договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 укладеним з [PERSON] . Згідно п.п. 1.1. договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73\~ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021, ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 в сумі в розмірі 5442 грн, що складається із суми кредиту в розмірі 3000 грн, залишку по відсотках в розмірі 2442 грн. 03.06.2021 ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 укладеним з [PERSON] . Згідно п.п. 1.1. договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужується), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-03/06/21 від 03.06.2021, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 в сумі в розмірі 5442 грн, що складається із суми кредиту в розмірі 3000 грн, залишку по відсотках в розмірі 2442 грн. 27.05.2025 позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, повідомивши, що на підставі договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та на підставі договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021 року між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги заборгованості за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 відступлене ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН»\~та про заборгованість за кредитним договором в розмірі 5442 грн, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за вищевказаним договором станом на 26.05.2025 становить 5442 грн, що складається із суми кредиту в розмірі 3000 грн, залишку по відсотках в розмірі 2442 грн. Станом на 26.05.2025 заборгованість за договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» не здійснювало. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього\~закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст.610,\~611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2019 ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] уклали кредитний договір №3533006214/125947 про надання фінансового кредиту в електронній формі. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Після підписання кредитний договір розміщений в особистому кабінеті відповідача та йому перераховані кредитні кошти в розмірі 3000 грн на його картковий рахунок. Отже, кредитний договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно до положень Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у сторін договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір укладений згідно з ч. 2. ст.\~6\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію», підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача, оскільки саме він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ГОУФІНГОУ», договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, яка є належним та допустимим доказом укладання сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Згідно ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Після підписання кредитного договору у відповідача виникли зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. За договором факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП», яке згідно договору №1-03/06/2021 відступило право вимоги ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», тому позивач набув право вимоги до [PERSON] в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав на правомірних підставах. Відповідач власного розрахунку заборгованості, доказів на\~підтвердження виконання\~умов договорута доказів часткового погашення заборгованості 26.09.2019 у сумі 1665 грн та 27.09.2019 у сумі 150 грн (як зазначено у відзиві) суду не надав. Однак позивач неправильно нарахував проценти за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019. Згідно виписки з рахунку за кредитним договором №3533006214/125947 від 28.08.2019 заборгованість [PERSON] станом на 26.05.2025 становить 5442 грн, що складається із суми кредиту в розмірі 3000 грн, залишку по відсотках в розмірі 2442 грн. Згідно умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3533006214/125947 від 28.08.2019, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит наданий строком на 30 днів, тобто до 26.09.2019. Сума кредиту складає 3000 грн. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 678,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Вказане узгоджується також з додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №3533006214/125947 від 28.08.2019. Договором про надання фінансового кредиту №3533006214/125947 від 28.08.2019 не передбачено нараховування процентів після закінчення строку кредитування. Окрім цього, докази, що відбулася пролонгація такого строку відповідно до умов договору суду не надані. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, за договором про надання фінансового кредиту №3533006214/125947 від 28.08.2019 проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,85% можуть бути нараховані лише упродовж 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає: 1665 грн (3000 х 1,85% х 30). Відтак з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №3533006214/125947 від 28.08.2019 у розмірі 4665 грн (3000 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту + 1665 грн заборгованість за відсотками). Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. Ціна позову 5442 грн, позов задоволено на суму 4665 грн, тобто на 85,72% (4665:5442х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2076,48 грн судового збору (2422,40/100х85,72%). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантоване\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial