Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «АРКС» 29.04.2025 року звернулось до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12147 гривень 65 копійок та судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є страховиком транспортного засобу «Citroen», державний номерний знак « [NUMBER] », на підставі укладеного 05.12.2021 року з [PERSON] договору добровільного страхування наземного транспорту №131532Га1оа, у відповідності до умов якого, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. \~ 10.09.2022 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] », допустив зіткнення з транспортним «Citroen», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Позивач вказує, що з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав усі необхідні документи, за наслідком чого було складено страховий акт, на підставі якого АТ «СК «АРКС» виплатило страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 27632,14 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна», вказаною компанією у відповідності до положень ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було відшкодовано AT «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 15484,49 грн. Приймаючи викладене, позивач зазначає, що невідшкодована різниця між страховим відшкодуванням, яке позивач сплатив потерпілій стороні, та відшкодованим з боку страховика винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, становить в сумі 12147,65 грн., яка у відповідності до приписів ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Відповідачем в добровільному порядку вказані кошти позивачеві не відшкодовані. Дані обставини, зумовили звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді Пересипського районного суду міста Одеси від 29.05.2025 року цивільну справу передано до Приморського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією. 25.06.2025 року матеріали цивільної справи №522/7530/25 надійшли до Приморського районного суду міста Одеси. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 04.07.2025 року цивільну справу передано до Київського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією. 30.07.2025 року матеріали цивільної справи №522/7530/25 надійшли до Київського районного суду міста Одеси. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. Представник позивача у судове засідання призначене на 13.11.2025 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак у позові зазначив про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , у судове засідання призначене на 13.11.2025 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у\~разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до відповіді №1518639 від 26.06.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак 25.06.2024 року знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою. За наслідком викладеного, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,\~з опублікуванням якого, відповідач у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Одночасно, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки, а саме за адресою: [ADDRESS] , однак поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачу, була повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також, судом здійснювалось повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, шляхом скерування судової повістки на адресу, зазначену позивачем у позові: [ADDRESS] , яка вручена особисто відповідачу 10.10.2025 року, що підтверджується його підписом на наявному в матеріалах справи рекомендованому поштовому повідомленні про вручення. У відповідності\~до п.\~1\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є день вручення судової повістки під розписку. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до положень статті 128 ЦПК України, однак,\~у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~223\~ЦПК\~України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 13.11.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах\~справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» №131532Га1оа, предметом якого є майнові інтереси страхувальника [PERSON] , що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаними у пунктах 5 та 6 цього договору, а саме транспортним засобом марки «Citroen C5», реєстраційний номер [NUMBER] , з визначеною сумою страхової суми 201000,00 грн., зі строком дії договору з 22.12.2021 року по 21.12.2022 року. 10 вересня 2022 року о 15 годині 20 хвилини у м. Одесі по вул. Преображенська, 58, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Micra», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Citroen C5», державний номерний знак [NUMBER] , який знаходився попереду. Постановою судді Приморського районного суду міста Одеси Лонського І. В. від 09.11.2022 року по справі №522/12861/22, за вказаним фактом [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 грн. Постанова не оскаржувалась, та набрала законної сили 21.11.2022 року. Судом в рамках перевірки наданих до суду доказів, за допомогою сервісу ЄДРСР встановлено наявність та відповідність поданої до суду копії постанови оприлюдненому тексту судового рішення. В силу ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.09.2022 року, додатковому доказуванню не підлягає. У насідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Як вбачається у вказаній дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб марки «Citroen C5», державний номерний знак [NUMBER] , під час дії Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» від 05.12.2021 року, який належав станом на час скоєної події [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.12.2008 року. 13.09.2022 року [PERSON] , як власник вказаного пошкодженого транспортного засобу, звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про подію та на виплату відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. 13.09.2022 року уповноваженою особою було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Citroen C5», державний номерний знак [NUMBER] , за наслідком чого складено акт огляду транспортного засобу та у відповідності до ремонтної калькуляції №1.003.22.0014599 від визначена вартість відновлювального ремонту в сумі 24632,14 грн. Згідно зі страховим актом ПрАТ «СК «АРКС» №ARX3353488 від 23.09.2022 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Citroen C5», державний номерний знак [NUMBER] , становить\~в сумі 27632,14 грн. 26.09.2022 року ПрАТ «СК «АРКС», на виконання страхового акту №ARX3353488 від 23.09.2022 року на користь [PERSON] , здійснено виплату суми страхового відшкодування в сумі 27632,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням №917381 від 26.09.2022 року. Також судом встановлено, що станом на час настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.09.2022 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу марки «Nissan Micra», державний номерний знак [NUMBER] , якого визнано винним у вказаній події, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в ПАТ СК «Євроінс Україна» за полісом №ЕР/208844690. Приймаючи дані обставини, ПрАТ «СК «АРКС» звернулась до ПАТ СК «Євроінс Україна», як страховика винної особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, з заявою про виплату суми страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Citroen C5», державний номерний знак [NUMBER] . 13.02.2023 року між ПрАТ СК «Євроінс Україна» та ПрАТ «СК «АРКС» укладено угоду про здійснення страхового відшкодування, укладенням якої ПрАТ СК\~«Євроінс Україна» розглянуто перелік майнових вимог АТ «СК «АРКС» на загальну суму 2000458,40 грн., які виникли на підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пов`язані з відкшодуванням збитків за страховими випадками, по яким компанією складено відповідні страхові акти, перелік яких наведено у Додатку №1 до цієї угоди, які є невід`ємною частиною даної угоди. Так, у відповідності до Додатку №1 до угоди від 13.02.2023 року сторони погодили, що розмір страхового відшкодування з боку страховика винної особи в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 10.09.2022 року складає в розмірі 13936,04 грн. Також позивачем особисто у позові визнано, що визнаний з боку ПрАТ СК «Євроінс Україна» розмір страхового відшкодування становить в сумі 15484,49 грн., однак відповідно до вищевказаної угоди погоджено розмір до виплати в сумі 13936,04 грн. На підставі викладеного вбачається, що різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням за договором майнового страхування в межах фактичних витрат та набутим правом на отримання страхового платежу з боку страховика винної особи в дорожньо-транспортній пригоді, становить у розмірі 12147,65 грн. (27632,14 15484,49 = 12147,65 грн.) Відповідачем вказана сума коштів позивачеві в добровільному порядку не відшкодована, що стало підставою для звернення ПрАТ «СК «АРКС» до суду з даним позовом. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Тлумачення\~статті 629 ЦК України\~свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до п. 59 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про страхування», \~в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. У\~статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин,\~визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). У\~статті 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених\~статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191\~ЦК України\~та\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993ЦК України та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993ЦК України та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Таким чином, відповідно до\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~до позивача ПрАТ «СК «АРКС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Приймаючи викладені обставини, у відповідача в даній справі, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, перед позивачем, який за наслідком виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат набув право вимоги до останнього, виник обов`язок з відшкодування різниці суми, між сумою відшкодованого відшкодування за договором страхування та розміром страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Доказів на підтвердження відшкодування відповідачем позивачеві вказаної різниці суми виплаченого страхового відшкодування, однак не відшкодованого страховиком винної особи, матеріали справи не містять. Також відповідачем під час розгляду справи в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не оспорювалась сума завданої матеріальної шкоди власникові пошкодженого транспортного засобу, як і право позивача на відповідне відшкодування у заявленому розмірі. Приймаючи викладене, суд доходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодування шкода у порядку суброгації в розмірі 12147,65 грн. Вказані вимоги позивача є доведеним належними доказами у справі та обґрунтовані страховою компанією нормами матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Ухвалюючи рішення\~суду\~по\~даній справі,\~судом\~враховується,\~що\~у\~відповідності до\~положень\~статті\~263\~ЦПК\~України,\~судове\~рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом.\~При виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду.\~Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтвердних тими\~доказами,\~які\~були\~досліджені в\~судовому\~засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206\~цього Кодексу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи викладене, досліджуючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування сплаченого останнім судового збору підлягає 3028,00 грн.

Outcome: approved