Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник позивача Бутенко Марія Олегівна 13.08.2025 звернулася до суду в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» з позовом до [PERSON] (відповідач 1) та ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (відповідач 2) про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позову зазначає, що 06 червня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3001/394/000001, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з напівпричепом «Skoda», державний номер « [NUMBER] ». 17 липня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного транспортного засобу та автомобіля «Honda» державний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а постановою суду Відповідача 1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Після звернення страхувальника із заявою про виплату страхового відшкодування, ПАТ «СК «Універсальна» на підставі складеного страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 8 299,98 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача 1 була застрахована у ПАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом №АО/4506210, однак виплату відшкодування позивачу страховиком не здійснено у зв`язку з пропуском строку подання заяви, Позивач втратив право на отримання страхового відшкодування від страховика. З урахуванням норм ст.993, 1187, 1194 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до ПАТ «СК «Універсальна» перейшло право вимоги до особи, винної у спричиненні шкоди. Таким чином, Позивач просить суд стягнути з [PERSON] та ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на свою користь 8 299,98 грн відшкодування та 3 028,00 грн судового збору. 22 серпня 2025 року ухвалою судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя провадження по справі відкрите та визначено здійснювати розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін. 01.09.2025 року через канцелярію від представника відповідача ПРАТ «СК «Арсенал страхування» за допомогою підсистеми «Електронний суд» скеровано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву ПАТ «СК «Арсенал Страхування» (Відповідач 2) не погоджується з позовними вимогами про стягнення 8299,98 грн у порядку суброгації і просить суд повністю відмовити у їх задоволенні. Позивач (ПАТ "СК "Універсальна") здійснив страхове відшкодування власнику ТЗ «Шкода» за договором добровільного страхування (КАСКО) після ДТП, що сталася 17.07.2020 року за участю ТЗ «Хонда» під керуванням [PERSON] (Відповідач 1), визнаного винним. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Арсенал Страхування» (поліс АО/4506210). Основне заперечення полягає у втраті Позивачем права на страхове відшкодування через пропуск строку звернення. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови страховика у виплаті є неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, якщо шкода заподіяна майну. Оскільки Позивач (як суброгант) не звернувся до Відповідача 2 із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації\~впродовж одного року, у ПАТ «СК «Арсенал Страхування»\~не виникає законних підстав\~для здійснення страхового відшкодування. Таким чином, Позивач\~втратив право на відшкодування шкоди\~від Відповідача 2 в межах страхових виплат.\~Це право не є безумовним, а пов`язане з поданням заяви у річний строк. Заперечення щодо винуватця ДТП (страхувальника) ґрунтуються на меті інституту страхування та судовій практиці. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди\~в межах страхового відшкодування\~на страхувальника, який уклав договір і сплачує платежі,\~суперечить меті інституту страхування\~цивільно-правової відповідальності. На відповідальну особу можливо покласти виключно\~різницю\~між розміром завданої шкоди і страховим відшкодуванням. Оскільки Позивач\~втратив право на отримання страхового відшкодування\~(через пропуск строку), у [PERSON] \~не виникає обов`язку сплачувати різницю. Аналогічна позиція ВС:\~Зазначається, що такий висновок відповідає аналогічній Позиції Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17. Таким чином, Відповідач 2 стверджує, що через недобросовісну поведінку (невиконання обов`язку подати заяву у річний строк) Позивач має нести тягар негативних наслідків, а страхувальник не повинен нести відповідальність у межах страхового ліміту. 03.09.2025 року через канцелярію від представника позивача ПАТ «СК «Універсальна» за допомогою підсистеми «Електронний суд» скеровано до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив, Позивач (ПАТ «СК «Універсальна») заперечує проти доводів Відповідача (ПАТ «СК «Арсенал Страхування») щодо неможливості стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації через пропуск річного строку звернення. Позивач погоджується, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Пропуск річного строку надає страховику право на відмову у виплаті страхового відшкодування. Річний строк звернення із заявою є преклюзивним (присічним) і поновленню не підлягає, але не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права). Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду (справа № 147/66/17), Позивач стверджує, що пропуск річного строку не припиняє матеріального права і не позбавляє можливості отримати відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика в судовому порядку протягом строку позовної давності (якщо пропуск стався через незалежні від потерпілої особи причини). Позивач наголошує, що право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене. Відмова від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні (ст.1166, 1187 ЦК України). Відшкодування шкоди винуватцем ДТП (страхувальником) можливе, зокрема, у випадках, коли у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (якщо є підстави, передбачені ст.37 Закону № 1961-IV). Позивач підкреслює, що принцип добросовісності вимагає від учасників правовідносин діяти чесно та відкрито. Хоча недобросовісна поведінка потерпілого може призвести до відмови у виплаті страховиком, законодавство не встановлює механізму, який би позбавляв права осіб, які добросовісно виконують обов`язки, отримати відшкодування. Позивач вважає, що оскільки у Відповідача 2 (СК «Арсенал Страхування») не виник обов`язок здійснити виплату через пропуск річного строку, він має право стягнути шкоду з особи, яка її завдала ( [PERSON] Відповідача 1), а також з його страховика (Відповідача 2), оскільки пропуск строку не припиняє матеріального права на відшкодування взагалі. Відповідач, [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, клопотань у справі не заявляв. Позивач та її представник, були повідомленні судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися. Представник відповідача ПАТ «СК «Арсенал страхування» були повідомленним судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явився. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явився. Причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню в частині вимог до відповідача [PERSON] виходячи з такого. Суд встановив, що 17 липня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda», державний номер [NUMBER] , який належав ТОВ «ОТП Лізинг» та був застрахований у ПАТ «СК «Універсальна», і транспортного засобу «Honda», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується матеріалами справи. Постановою суду встановлено, що [PERSON] є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. На підставі заяви страхувальника та складеного страхового акту ПАТ «СК «Універсальна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 8 299,98 грн., власнику пошкодженого автомобіля «Skoda». Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, у межах здійснених витрат. Згідно частини другої ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191ЦК). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2Правил дорожнього\~руху України). Оскільки вина у скоєнні ДТП встановлена за [PERSON] , саме він, як особа, що керувала джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність за завдану шкоду відповідно до ст.1187 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом №АО/4506210. Проте, через пропуск строку подання заяви про виплату страхового відшкодування, у страховика не виник обов`язок здійснити страхову виплату. Водночас відсутність обов`язку страховика не звільняє особу, винну у спричиненні шкоди, від її відшкодування в деліктному порядку. Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, до ПАТ «СК «Універсальна», як до страховика, який виплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги до [PERSON] в межах сплачених 8 299,98 грн. Щодо наслідків пропуску строку звернення до страховика (п.37.1.4 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст.37.1.4 Закону - Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Проте, пропуск цього річного строку не позбавляє потерпілого права вимагати відшкодування шкоди безпосередньо від винуватця ДТП (страхувальника) на загальних підставах (за принципом генерального делікту), тобто у межах трирічної позовної давності (ст.257 ЦК України). Щодо вимог до ПАТ «СК «Арсенал Страхування», суд зазначає, що пропуск строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування унеможливлює покладення обов`язку на страховика здійснити виплату. Такий висновок узгоджується із положеннями п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17. Фактично, Велика Палата підтвердила, що наявність страховки та пропуск строку звернення до страховика (якщо це позбавило права на страхову виплату) не звільняє винуватця ДТП від його прямої цивільно-правової відповідальності перед потерпілим, якщо останній обирає саме цей шлях відшкодування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме - у частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Універсальна» суми виплаченого страхового відшкодування, а в решті вимог - до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» - слід відмовити. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією.

Outcome: partial