Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У лютому 2025р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н., в якому просила суд: - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72089244 від 15 березня 2024р. Приватного нотаріуса Бадахова Ю.Н. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 19 квітня 2019р. нею був придбаний нежилий будинок (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв.м. За час, коли позивачка була власником цього будинку, нею було збільшено площу цього будинку з 27,6 кв.м. до 59,6 кв.м. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. по цивільній справі № 761/20399/19, яке набрало законної сили було витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] нежилий будинок (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13075480000. Враховуючи те, що у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023р. по цивільній справі № 761/20399/19 було вирішено витребувати на користь [PERSON] не весь будинок, а лише 27,6 кв.м. цього будинку; 15 березня 2024р. третьою особою було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72089244 на підставі якого було внесено запис про припинення права власності за позивачкою, та зареєстровано право власності на весь будинок, загальною площею 59,6 кв.м., за відповідачем з розміром частки «1», при цьому третя особа зазначила, що підставою для такого рішення про державну реєстрацію прав на цей будинок є: рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. по цивільній справі № 761/20399/19, та відповідні постанови апеляційної та касаційної інстанцій від 26 січня 2022р. і від 19 квітня 2023р. На думку позивачки вказане рішення третьої особи, як державного реєстратора є незаконним, оскільки не відповідає зазначеним рішенням судів і його слід скасувати. Так, позивачка вважає, що рішення третьої ооби, в частині вилучення запису про правo власності на будинок за позивачкою є незаконне, оскільки будь-які втручання реєстратора в попередні записи про права на майно під час виконання судового рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є незаконними та суперечать усталеній судовій практиці щодо належного виконання таких рішень, положенням абзацу 1 частини 3 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 19 квітня 2023р. по цивільній справі № 761/20399/19 було вирішено, що на користь [PERSON] слід витребувати майно з незаконного володіння [PERSON] , записи про право власності на частину будинку площею 27,6 кв.м., а також збільшення площі будинку до 56,9 кв.м., внесені 19 квітня 2019р., на думку позивачки, залишаються у реєстрі за [PERSON] повинні залишитись без змін. При належному виконанні такого рішення суду реєстратор (нотаріус) повинен вчинити новий запис про реєстрацію права власності на 27,6 кв.м. цього будинку за [PERSON] , без скасування попередніх записів. Таким чином, рішення нотаріуса в частині скасування (зміни) запису про право власності на будинок за [PERSON] є незаконним. Також позивачка вважає, незаконним рішення третьої особи, як державного реєстратора в частині внесення запису про правo власності на весь будинок, загальною площею 56,9 кв.м. за [PERSON] , оскільки рішенням суду витребувано лише 27,6 кв.м. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним поовом для захисту своїх прав, посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання. 25 березня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, заначивши, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами факт здійснення поліпшення спірного приміщення, шляхом збільшення його загальної площі, а тому сторона відповідача вважає, що позивачка не довела, якими діями чи бездіяльністю були порушені її права. Крім того, сторона відповідача звертала увагу суду, що посилання сторони позивача про порушення третьою особою положень законодавства, у результаті проведення реєстраційних дій, є помилковими, оскільки реєстраційні дії нотаріуса були предметом перевірки Міністерства юстиції України, за результатами якої порушень не було встановлено, що підтверджується наказом Міністерства юстиції України від 27 травня 2024р. за № 1461/1, та висновком від 07 травня 2024р. Відповідь на відзив стороною позивача до суду не подавалась. Третьою особою пояснення на позов до суду не подавались. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечили, з підстав наведених у відзиві на позов. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судові засіданні не з`являлася, поважності причин неявки не повідомила. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність третьої особи, проти чого сторони не заперечували. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. по цивільній справі № 761/20399/19, позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «ДКП Тріада», [PERSON] , державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги» Мельника Д.С., державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун А.І. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - задоволено. Визнано недійсним правочин про перереєстрацію за Дочірнім підприємством «ДКП Тріада» права власності на нерухоме майно, а саме на нежилий будинок (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13075480000, за яким 05 квітня 2019р. державним реєстратором Комунального підприємства «Центр правової допомоги» Мельником Д.С. прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46343967, а також скасувати вказане рішення та запис про право власності № 31059821, внесений на підставі цього рішення. Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46552830 від 19 квітня 2019р. про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46553236 від 19 квітня 2019р. про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13075480000, укладений 19 квітня 2019р. між Дочірнім підприємством «ДКП Тріада» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 1570, а також скасовано прийняте на підставі вказаного правочину 19 квітня 2019р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46567010, та запис про право власності № 31270244, внесений на підставі цього рішення. Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46568308 від 19 квітня 2019р. про зміну загальної площі нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 27,6 кв.м. на 59,6 кв.м. Витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] нерухоме майно, а саме на нежилий будинок (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13075480000. Здійснено розподіл судових витрат. Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2022р. по цивільній справі № 761/20399/19, апеляційні скарги Дочірнього підприємства «ДКП Тріада» та [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. - залишено без змін. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19 квітня 2023р. по цивільній справі № 761/20399/19 касаційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. та постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2022р., в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги» Мельника Д.С. та державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В., а також в частині стягнення судових витрат із державних реєстраторів скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. та постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2022р., в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним правочину про перереєстрацію за Дочірнім підприємством «ДКП «Тріада» права власності на нерухоме майно - нежилий будинок (літ. В), загальною площею 27,90 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13075480000, за адресою: [ADDRESS] , скасування рішення та запису про право власності № 31059821 від 05 квітня 2019р. № 46343967, внесенного на підставі цього рішення; скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. від 19 квітня 2019р. № 46552830 про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), за адресою: [ADDRESS] , скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. від 19 квітня 2019р. № 46553236 про скасування запису про скасування державної реєстрації обтяження відносно нежилого будинку (літ. В), за адресою: [ADDRESS] , визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку (літ. В), загальною площею 27,90 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 13075480000, за адресою: [ADDRESS] , укладеного 19 квітня 2019р. між Дочірнім підприємством «ДКП «Тріада» та [PERSON] , скасування рішення від 19 квітня 2019р. № 46567010 та запису про право власності № 312702244, внесений на підставі цього рішення, скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. від 19 квітня 2019р. № 46568308 про зміну загальної площі нежилого будинку (літ. В), за адресою: [ADDRESS] , з 27,60 кв. м до 59,60 кв.м - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р., залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2022р., в частині вирішення питання про розподіл судових витрат змінено, стягнувши з Дочірнього підприємства «ДКП «Тріада» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі по 6165,0 грн. з кожного. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. та постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2022р. в частині задоволення позовних вимог про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] нерухомого майна - залишено без змін. За змістом частини 1 ст. 15, частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024р. у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023р. в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023р. у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019р. в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018р. у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019р. у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019р. у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020р. у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022р. в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023р. в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023р. в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22). Судом встановлено, що 13 березня 2024р. відповідач [PERSON] звернувся до третьої особи з заявою про державну реєстрацію прав (обтяження речового права) за № 59907149 (а.с. 153 т. 2). 13 березня 2024р. третьою особою, як державним реєстратором було винесено рішення про державну реєстрацію прав № 72040124, за заявою відповідача від 13 березня 2024р. за № 59907149 (а.с. 166 т. 2), та припинено обтяження нежилого будинку (літ. В) за адресою: [ADDRESS] , яке було встановлено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019р. по цивільній справі № 761/20399/19 про вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023р. по цивільній справі № 761/20399/19 про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 167 т. 2). 13 березня 2024р. відподіач [PERSON] звернувся до третьої особи з заявою про державну реєстрацію прав (право власності, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобовязань, спеціальне майнове право, право інвестора) за № 59907257 (а.с. 169 т. 2). 15 березня 2024р. третьою особою, як державним реєстратором було винесено рішення про державну реєстрацію прав № 72089244, за заявою відповідача від 13 березня 2024р. за № 59907257 (а.с. 198 т. 2), та зареєстровано за відповідачем право власності на нежилий будинок (літ. В), загальною площею 59,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р., постанов апеляційної та касаційної інстанцій від 26 січня 2022р. та 19 квітня 2023р. відповідно по цивільній справі № 761/20399/19 (а.с. 199 т. 2). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що після набуття нею у власність нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв.м., нею було збільшено площу цього будинку з 27,6 кв.м. до 59,6 кв.м., шляхом проведення реконструкції будинку, а вищезазначеним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 72089244 від 15 березня 2024р., яке було винесене третьою особою, як державним реєстратором, її фактично було позбавлено право власності у цьому будинку на 32,0 кв.м., при цьому за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021р. по цивільній справі № 761/20399/19, на користь [PERSON] було витребувано нежитловий будинок (літера В), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв.м. Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. за №1127, якими зокрема визначено: Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Загальними засадами державної реєстрації прав відповідно до ст. 3 Закону є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно з вимогами Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013р., визнаються дійсними, згідно ч. 3 ст. 3, та у випадках, встановлених ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Статтею 15 цього Закону визначено, що реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. за № 1127. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 22 Закону). Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державними реєстратором, зокрема, якщо документи для державної реєстрації не відповідають вимогам, встановленим Законом. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, на підтвердження обставин здійснення позивачкою дій, після набуття у власність спірного приміщення (після 19 квітня 2019р.), щодо поліпшення вказаного приміщення, шляхом його реконструкції та збільшення відповідно, загальної площі цього приміщення, не надано відповідних договорів на проведення будвельно-ремонтних робіт, придбання будівельних матеріалів тощо, посилання в судовому засіданні позивачкою на довідку від 04 квітня 2019р. за № 139 Приватного підприємства «КБС-100», замовником якої було Дочірне підприємство «ДКП Тріада» (а.с. 16, т. 1), судом оцінюється критично, оскільки зазначена довідка не свідчить про обставини вчинення позивачкою дій щодо поліпшення (збільшення загальної площі) спірного нежитлового приміщення. За змістом ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що в досудовому порядку, 12 квітня 2024р. позивачка зверталась зі скаргою на рішення державного реєстратора (третьої соби) від 15 березня 2024р. за № 72089244, в якій просила скасувати зазначене рішення, як незаконне. За наслідками розгляду скарги позивачки висновком Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 07 травня 2024р. рекомендовано відмовити у задоволенні скарги [PERSON] . Наказом Міністерства юстиції України за № 1461/7 від 27 травня 2024р. відмовлено у задоволення скарги [PERSON] від 12 квітня 2024р., оскільки рішення від 15 березня 2024р. за № 72089244 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. відповідає законодавству у сфері державної реєстрації. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають, при цьому судом враховано, що протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, на підтвердженн факту здійснення позивачкою поліпшення спірного нежитлового будинку, шляхом його реконструкції і збільшення загальної площі будинку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачки понесені останьою судові витрати.

Outcome: dismissed