Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено електронний договір позики № 76374842, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі вказаного договору відповідачеві надано кредит у сумі 10500,00 грн, строком на 30 днів. 22.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №01.02-14/24, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у томі числі до відповідача [PERSON] за договором № 76374842 від 08.12.2023. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань виникла заборгованість у сумі 35516,90 грн, з яких: 10106,25 заборгованість за основним боргом, 25410,65 заборгованість за відсотками. Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором позики від № 76374842 у розмірі 35516,90 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 13.08.2025 провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав. Згідно з положеннями ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 76374842. Згідно пункту 1 Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.п. 2.1.-2.3. Договору, сума Позики становить 10500,00 грн, строк Позики (Строк Договору) 30 днів; процентна ставка (базова) /день 2,5 % (фіксована); . дата надання позики 08.12.2023, дата повернення позики (останній день) 06.01.2024. Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК» від 04.04.2025 № 12559/47.1., наданої на звернення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 08.12.2023 на рахунок позичальника №\~ [NUMBER] позикодавцем перераховані грошові кошти за договором № 76374842 від 08.12.2023 в сумі 10500,00 грн. 22.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-14/24, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі за договором позики № 76374842 від 08.12.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від №01.02-14/24 від 22.05.2024 TOB «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76374842 від 08.12.2023 в розмірі 35516,90 грн, з яких: 10106,25 грн\~сума заборгованості за тілом, 25410,65 грн сума заборгованості за відсотками. Означені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Доказів про виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики № 76374842 від 08.12.2023 матеріали справи не містять. З огляду на предмет спору, для суду підлягають вирішенню питання, по-перше, щодо реальності права вимоги, відступленого позивачеві, тобто укладення договору позики між первісним кредитором та відповідачем, по-друге, стосовно переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за договором факторингу. До спірних правовідносин належать застосуванню норми Глави 71ЦК України\~щодо правовідносин за договором позики та норми\~глави 47 цього кодексу\~щодо підстав та порядку заміни кредитора у зобов`язанні. Відповідно до частини 1статті 1046\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Реальним (від латинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17. Отже договір позики є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей. Тому обов`язковою умовою укладення договору позики між його сторонами має бути доведення факту передання позикодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору. З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним грошових коштів за договором позики, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу\~ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)). Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є:\~Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене\~наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Однією з правових підстав заміни кредитора у зобов`язанні є заміна за договором факторингу. Згідно з частиною 1\~статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною другою статті 78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов таких висновків. Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Із наданих позивачем доказів вбачається, що первісний кредитор та відповідач уклали між собою електронний договір позики № 76374842 від 08.12.2023, відповідач згідно з умовами укладеного договору отримав від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику в загальній сумі 10500,00 грн. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позичальником, відповідачем, електронним підписом. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема,\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. Згідно з вимогами\~статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Довідка АТ «ТАСКОМБАНК» від 04.04.2025 № 12559/47.1. свідчить про передачу 08.12.2023 первісним кредитором відповідачу грошових коштів передбачених договором у загальній сумі 10500,00 грн.. Суд не ставить під сумнів укладання між первісним кредитором та позивачем договору факторингу, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за договором позики № 76374842 від 08.12.2023. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача за договором позики. Так договором позики між його сторонами погоджено, що позика відповідачеві надається строком на 30 днів, з 08.12.2023 по 06.01.2024. Отже відповідач мав сплачувати проценти саме в межах строку позики. Суд наголошує, що у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, встановлених, зокрема частиною 3 статті\~12, частиною 1 статті\~81 ЦПК України, позивачем не подано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо продовження строку виконання зобов`язань за означеним договором, пролонгації строку договору. Натомість розрахунок заборгованості по процентах проведено позивачем за період із 08.12.2023 по 09.04.2024. Отже, з огляду на строк позики, останній день якого спливає 06.01.2024, суд приходить до висновку, що первісним кредитором нараховано, а позивачем пред`явлено відповідачеві проценти за користування кредитом поза межами строку позики. Тож, вимога в цій частині є безпідставною, позаяк після сплину строку кредитування право кредитодавця нараховувати проценти припиняється. Зазначаючи про безпідставність вимоги позивача щодо сплати процентів після спливу строку договору суд застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з якою\~після спливу визначеного договором строку кредитування\~чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~ право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.\~Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на це, розмір процентів, які мав сплатити відповідач за період позики складає 7875,00 грн, виходячи з такого розрахунку: 10500,00 грн х 2,50% х 30, де, 10500,00 грн\~сума отриманої позики, 2,50% - добова процентна ставка згідно з п.2.3. договору позики, 30 днів\~строк надання позики згідно з п 2.2 відповідного договору. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 76374842 від 08.12.2023 у сумі 17981,25 грн, з якої, 10106,25 грн\~сума боргу за тілом кредиту, 7875,00 сума боргу за нарахованими відсотками в межах строку позики. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1226,39 грн, виходячи з розрахунку: 17981,25 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 35516,90 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial