Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України про відшкодування моральної шкоди, яка була заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] з 20.11.2009 по 11.07.2022 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. 24.02.2022, під час виконання бойового завдання поблизу м.Василівка Запорізької області був збитий невстановленим водієм невстановленої бойової машини РСЗВ «Ураган», внаслідок чого отримав тяжкі травми множинні переломи попереко-крижового відділу хребта та кісток тазу, після чого до 14.05.2022 безперервно перебував на стаціонарному лікуванні. 23.06.2022 рішенням ВЛК визнаний непридатним до військової служби. У зв`язку з тим, що відповідач протиправно, в порушення вимог законодавства, на той час не проводив розслідування обставин отримання позивачем травми, [PERSON] не зміг представити на розгляд ВЛК акт про нещасний випадок. Тому в рішенні ВЛК в частині причинного зв`язку вказано «Захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, акт про нещасний випадок не наданий». 19.07.2022, майже через п`ять місяців, відповідач повідомив про факт ДТП керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури в оборонній та військовій сфері. За даним фактом зареєстровано кримінальне провадження №42022081370000312, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України «Порушення правил водіння або експлуатації машин», яке триває. В даному кримінальному провадженні, позивач є потерпілим. 20.07.2022 рішенням МСЕК позивач визнаний інвалідом другої групи, із втратою працездатності 75 відсотків, причина отримання інвалідності «проходження військової служби». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2024 у справі №280/573/24 визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України щодо незавершення з 23.07.2022 по теперішній час розслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] , розпочатого згідно наказу командира військової частини [NUMBER] НГУ №523 від 19.07.2022; військова частина [NUMBER] НГУ зобов`язана протягом трьох діб з дня набрання законної сили рішенням суду завершити розслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] , розпочате згідно наказу командира військової частини №523 від 19.07.2022 та надати [PERSON] за наслідками такого розслідування документи відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стались в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України №1346 від 27.12.2002. 05.10.2024, через 32 місяці після отримання позивачем травми, виконуючи рішення суду, відповідач завершив розслідування обставин отримання травми та надав позивачу акт про нещасний випадок (в т.ч. поранення) №96/24 за формою Н1, в якому вказано, що нещасний випадок стався під час проходження служби та пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Після розгляду акту, 16.10.2024 М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» була винесена постанова №265, в якій зазначено «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Рішення медичної (військово-лікарської) комісії у частині причинного зв`язку, зазначеного у Свідоцтві про хворобу від 23.06.2022 №158/с, скасувати». 21.10.2024 ці документи були розглянуті МСЕК № 2 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР, після чого причина отриманої позивачем інвалідності у 2022 році була також змінена на «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини». Відповідні зміни внесені до акту огляду МСЕК. Позивач зазначає, що протиправна бездіяльність відповідача щодо незавершення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем тривала з 23.07.2022 по 05.10.2024 (більше 26 місяців). Весь цей час відповідач не надавав позивачу взагалі ніяких документів про обставини отримання травми та унеможливив отримання позивачем: статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та всіх пільг, які визначені статтею 13 закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні, будь-яких страхових виплат, належної пенсії, тощо. Позивач стверджує, що відповідач свою протиправну поведінку обґрунтовував тим, що на його думку для закінчення розслідування обставин отримання позивачем травми, в кримінальному провадженні №42022081370000312, в якому він є потерпілим, має бути доведено, що під час наїзду на позивача, він не скоїв адміністративного або кримінального правопорушення і цей факт має бути підтверджений постановою слідчого або рішенням суду. У чисельних відповідях на звернення позивача, на наданий висновок судової інженерно-транспортної експертизи, на отримані від слідчого відомості щодо обставин ДТП, з`ясованих під час проведення досудового розслідування - відповідач протиправно вимагав закриття кримінального провадження №42022081370000312, наполягаючи на тому, що тільки так [PERSON] зможе довести, що під час наїзду на нього він не скоїв адміністративного або кримінального правопорушення. Такі дії, на твердження позивача протирічать поняттю презумпції невинуватості особи і є прямим порушенням його Конституційних прав. Позивач вказує, що внаслідок такої поведінки Відповідача, який не визнавав факт отримання ним травми під час захисту Батьківщини і, фактично, таким чином робив з нього «ухилянта», який при незрозумілих («мутних») обставинах під час війни звільнився з військової служби, - він весь цей час я перебував у стані постійного приниження та стресу, терпів фізичні, моральні і психічні страждання. Обґрунтовуючи свої фізичні страждання та моральні переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, позивач вказує на те, що після того, як він був збитий водієм бойової машини РСЗВ «Ураган», внаслідок отриманих травм, він безперервно перебував на стаціонарному лікуванні майже три місяці по 14.05.2022, з котрих перший місяць провів лежачі, не маючи змоги не тільки встати, а навіть поміняти положення в ліжку. З 16.05.2022 Позивачу була надана відпустка за станом здоров`я на 30 діб, під час якої він знов був змушений звернутися за медичною допомогою і відправлений на стаціонарне лікування. Психічне і фізичне здоров`я взаємопов`язані. Важкі тілесні ушкодження та каліцтва впливають на психіку будь-якої людини, а психічний стан впливає на швидкість одужання після травми. Сильний, тривалий біль викликає потужний стрес, посилює відчуття самотності, закинутості й зради, відповідно підтримка близьких, друзів і колег, знаки уваги і турботи підвищують поріг болю і покращують імунітет. І навпаки, здатність людини переживати та долати травматичні ситуації значно зменшується підлими, несправедливими вчинками останніх. Враховуючи те, що на момент отримання травми Позивач безперервно проходив службу і ділив всі тягарі військового повсякдення у військовій частині [NUMBER] більше 12 років, підтримка з боку Відповідача (за принципом «своїх не кидаєм») була для нього надважлива. Протиправна бездіяльність щодо призначення, а потім проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, невизнання з боку відповідача того факту, що травма Позивачем була отримана під час захисту Батьківщини, намагання переконати Позивача, що він в усьому винен сам, звинуватити його в тому, що він отримав травму внаслідок порушення ним самим військової дисципліни та Правил дорожнього руху не просто погіршували і без того важкий фізичний і психічний стан [PERSON] . Своїми протиправними, аморальними діями, фактично кидаючи у біді свого військовослужбовця, Відповідач наносив Позивачу додаткову потужну психологічну травму. Щодо приниження честі та гідності, позивач вказує, що кожного разу на протязі майже трьох років, які тривала протиправна бездіяльність Відповідача, спілкуючись із своїми рідними, друзями, знайомими, колегами, приходячи до лікувального закладу або на співбесіду щодо працевлаштування, він мав відповідати на прості запитання, розповідаючи, що з ним сталося і при яких обставинах. І раз за разом виправдовувати свої принижені честь і гідність, пояснюючи невизначені обставини своєї травми. Невизначеними ці обставини робила саме протиправна бездіяльність Відповідача, тому що дуже важко пояснити, чому в нього немає ніяких документів які б підтверджували, що він отримав травму саме під час захисту Батьківщини, а всі документи, які він мав на той час (висновок ВЛК, рішення МСЕК, пенсійне посвідчення), вказували протилежне - що травму він отримав просто під час проходження військової служби. Це все визивало у позивача постійні моральні страждання, почуття несправедливості і образи, пригнічення, тривогу, принизливі спогади, невпевненість у власних силах, почуття незрозумілої провини. Протиправна бездіяльність щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався Позивачем, невизнання з боку Відповідача того факту, що травма Позивачем була отримана під час виконання обов`язків військової служби, намагання звинуватити Позивача в тому, що він отримав травму внаслідок порушення ним самим військової дисципліни та Правил дорожнього руху - це все як раз і є заперечення факту захисту Батьківщини Позивачем, під час якого він отримав важку травму, тобто заперечення його позитивних з точки зору суспільства дій (приниження честі) та намагання принизити самооцінку (приниження гідності). Наслідками такого приниження честі та гідності Позивача стали чисельні відмови в спілкуванні, працевлаштуванні з боку знайомих та роботодавців. Тоді позивач не розумів причини цих відмов, і це викликало в нього ще більшу невпевненість в своїх силах. Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач не міг отримати статус особи з інвалідністю внаслідок війни, пільг, додаткової винагороди, страхових виплат, належної пенсії тощо, зокрема він був позбавлений права на позачергове забезпечення житлом, яке він мав отримати на протязі двох років з моменту проходження МСЕК. Все це додатково руйнувало психічне здоров`я Позивача. Крім нанесення моральних страждань, обмеженні в праві на отримання медичної допомоги, нестачі фінансів протиправна бездіяльність Відповідача спонукала позивача постійно займатися захистом своїх прав, добиватися відновлення справедливості. Позивач звертався на гарячі лінії НГУ, писав звернення та адвокатські запити, найняв адвоката, звертався до суду. Позивач стверджує, що внаслідок протиправних дій Відповідача він живе в стані постійного стресу, депресії, почуття несправедливості щодо себе, має проблеми фінансового характеру, не може знайти роботу. На думку позивача, прямим наслідком плачевного психологічного стану, в якому він перебував завдяки протиправним діям Відповідача стали сварки і конфлікти з дружиною, яка 24.05.2023 подала на розвід та шлюб був розірваний. З 2023\~року і\~до тепер\~позивач проходить психотерапію. Також 18.02.2025 Позивач звернувся до судового експерта та отримав висновок, згідно з яким у нього наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок отримання тяжкої травми та протиправної бездіяльності військової частини [NUMBER] Національної гвардії України та його наслідків; позивачу спричинені суттєві страждання; орієнтовний розмір відшкодування моральних страждань може становити 344 мінімальних заробітних плат. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 31000,00 грн. витрачених на психологічну допомогу внаслідок завданої моральної шкоди; стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за моральну шкоду, завдану протиправною бездіяльністю в період з 23.07.2022 по 05.10.2024 в розмірі 344 мінімальних заробітних плат на день винесення судового рішення. Ухвалою судді Приходько В.А. від 17.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено час та місце підготовчого судового засідання. 18.08.2025 від представника Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України Сотника К.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. У відзиві підтверджує той факт, що станом на 24.02.2022 позивач дійсно проходив військову службу у військовій частини [NUMBER] НГУ та після оголошення воєнного стану убув для виконання бойових завдань щодо відсічі збройної агресії російської федерації у Запорізькій області, поблизу населеного пункту Мелітополь. Близько 23.00 години, поблизу населеного пункту Василівка здійснювалось розвантаження техніки самохідного гаубично-артилерійського дивізіону, керівництво яким здійснював Позивач. Перебуваючи в районі перехрестя доріг на відстані приблизно 9 км. від населеного пункту Василівка по трасі M18 в бік м.Запоріжжя, Позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме невстановлений водій невстановленого автомобіля невстановленої бойової машини РСЗВ «Ураган» здійснив на нього наїзд, внаслідок чого останній отримав тяжкі травми. Детально описує обставини, за яких проводилось службове розслідування, вказуючи причини, які зумовили його тривалість. Щодо вимог позивача стягнути з відповідача завдану моральну шкоду, вважає її недоведеною. Позивач вказує, що внаслідок протиправної бездіяльності Відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у: фізичних стражданнях та моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я; приниженні честі та гідності; порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; порушенні стосунків в родині і руйнування шлюбу. Зазначає, що позивач не навів в чому саме полягає шкода, завдана бездіяльністю Відповідача, та у яких формах фізичного страждання та моральних переживань вона виявилась. Вважає, що висновок експертного дослідження, в першу чергу, вказує на отримання тяжкої травми, як першоджерело фізичних страждань та моральних переживань Позивача, та не наводить співвідношення між моральною шкодою, заподіяною травмою та діями (бездіяльністю) відповідача, окремо. Також, Позивачем не було додано до позовної заяви доказів, які б свідчили, що діями (бездіяльністю) Відповідача було спричинено шкоди честі та гідності Позивача. Позивач зазначає, що наслідками приниження честі та гідності, стали чисельні відмови в спілкуванні, працевлаштуванні з боку знайомих та роботодавців, але доказів на підтвердження такої позиції не надає. При цьому у листуванні Відповідача з Позивачем жодного разу не було висловлено думки про те, що травма, отримана Позивачем, не пов`язана із виконанням ним військового обов`язку та захисту Батьківщини. Позивач, після звільнення з військової служби та виключення зі списків особовогоскладу військової частини [NUMBER] НГУ, був знов прийнятий на військову службу в лавах НГУ та вже тривалий час знов проходить військову службу. У позовній заяві, Позивач покладає провину про руйнування сім`ї виключно на Відповідача, зазначаючи, що протиправна бездіяльність Відповідача щодо проведення розслідування нещасного випадку призвела до позбавлення фінансового благополуччя, що стало причиною психоемоційного стану, який призвів до розірвання шлюбу та руйнування сім`ї. Проте доказів, що саме дії (бездіяльність) відповідача призвели до виникнення конфліктних ситуацій у родині Позивача, надано не було. Представник відповідача вважає, що позивач просить покласти на відповідача весь тягар відшкодування шкоди, завданої діями іншої особи, тобто водія, який збив позивача у ДТП. Також, Позивачем не доведено, що витрати пов`язані із психологічної допомогою, стали виключно наслідком дій (бездіяльності) Відповідача, а не були заподіяні отриманням тяжкої травми внаслідок ДТП. 25.08.2025 на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Приходько В.А., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 справу передано головуючому судді Коваленко П.Л. Ухвалою судді від 01.09.2025 справу прийнято у своє провадження, визначено час та місце проведення підготовчого судового засідання. 29.09.2025 на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якому він вказує, що службове розслідування проводилось формально, ніяких заходів щодо встановлення винної особи у ДТП відповідачем не вживалось, а все розслідування зводилося до пошуку порушень в діях позивача, що спричиняло позивачу додаткові моральні страждання. Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю зробив все, щоб допомогти винній у ДТП особі уникнути покарання. Ухвалою суду від 03.10.2025 закрите підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надавши до початку засідання клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial