Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся 25.08.2025 до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до громадської організації «Луч. Чорноморка» та на обґрунтування позову зазначив, що у період з 12 січня 2024 року по 28 травня 2025 року він перебував у трудових правовідносинах із відповідачем, а саме на посаді виконавчого директора. 25 травня 2025 року позивач подав заяву про звільнення з займаної посади з 28 травня 2025 року у зв`язку зі зміною місця проживання та просив провести із ним розрахунок, а скановані копії наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, просив направити на зазначену у заяві електронну адресу. Проте, розрахунок при звільненні із позивачем не був проведений, фотокопію наказу про звільнення позивач зробив особисто, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми позивачу, на момент звернення його до суду із позовом, не отримані та при звільненні не виплачені усі належні позивачу суми. На підставі викладеного позивач просив суд зобов`язати відповідача провести нарахування та виплатити йому належну при звільненні заробітну плату, а також зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки з 28 травня 2025 року по день фактичного розрахунку. Ухвалою судді від 03.09.2025 на підставі поданого [PERSON] позову було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно вказаною ухвалою витребувано у відповідача розрахунок належної при звільненні позивача заробітної плати. 16.09.2025 позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву (заяву про зменшення позовних вимог), за змістом якої позивач зазначив, що після відкриття провадження у справі, а саме 13 вересня 2025 року, відповідачем по справі було здійснено перерахунок коштів на рахунок позивача у сумі 7470,58 грн (заробітна плата за 11 днів травня 2025 року у розмірі 4235 грн та компенсація за невикористану відпустку за період листопада 2024 квітень 2025 у розмірі 3235,58 грн). У зв`язку із викладеним, виходячи із заробітку позивача за березень-квітень 2025 року у сумі 22\~000 грн ( по 11\~000 грн за місяць), позивач просив суд стягнути із відповідача розрахований ним розмір середнього заробітку за час затримки з 28 травня 2025 року по 13 вересня 2025 року в сумі 39\~310,85 грн. Представник відповідача, належним чином повідомлений про порядок і строк подання відзиву, його до суду не подав відзив. Беручи до уваги, що відповідач належним чином був повідомлений про строк подання відзиву та його не подав, а справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд\~ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та надані докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Наказом № 2-к від 12.04.2024 року [PERSON] призначено на посаду виконавчого директора громадської організації «Луч. Чорноморка». Наказом № 3-к від 27.05.2025 року [PERSON] звільнено з посади виконавчого директора громадської організації «Луч. Чорноморка» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 28 травня 2025 року. 18.07.2025 [PERSON] звернувся до голови правління громадської організації «Луч. Чорноморка» про виплату розрахунку при звільнені, направлення сканованих копій наказу про звільнення та повідомлення про нараховані та виплачені при звільненні суми. При ухваленні рішення судом застосовані наступні правові норми. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК\~України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.117\~КЗпП України\~у разі\~невиплати з\~вини роботодавця\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~визначені\~статтею 116\~цього\~Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Отже,\~за загальним\~правилом,\~у\~зв`язку з\~несвоєчасним розрахунком\~із звільненим\~працівником,\~роботодавець повинен\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. Згідно із п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму\~без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи, що в день звільнення позивачу не були виплачені належні до сплати суми, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно зі ст.117 КЗпП України компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку працівника за весь час затримки по 13.09.2025 року, враховуючи що відповідна дата визначена позивачем як кінцева в уточненому позові та виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. З врахуванням вищенаведеного, до стягнення на користь позивача підлягав середній заробіток за весь період затримки розрахунку до 13.09.2025: -3 робочих дні травня 2025 року; - червень 2025 року 21 робочий день, - липень 2025 року 23 робочих дні; - серпень 2025 року 21 робочий день; - 10 робочих днів до 13 вересня 2025 року. Загальна кількість робочих днів у вказаному періоді склала 78 днів. Оскільки судом не отримано витребуваної у відповідача інформації стосовно розрахунку належної позивачу при звільнені заробітної плати, суд на підставі відомостей, отриманих з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів позивача [PERSON] встановив, що за два останні місяці роботи перед звільненням позивача, тобто за березень та квітень 2025 року йому було нараховано заробітну плату у розмірі 11\~000 грн щомісячно, загалом 22\~000 грн. При цьому, у березні 2025 року був 21 робочий день, а у квітні 2025 року 22 робочих дні. Загальна кількість робочих днів за два місяці становила 43. Середньоденний заробіток позивача за ці місяці становить 22\~000 грн : 434 дні = 511,63 грн. Отже, середній заробіток, який мав бути стягнутий на користь позивача із відповідача складає: 78 днів затримки ?511,63 грн/день = 39\~907,14 грн. Проте, враховуючи, що згідно розрахунку позивача він просив суд стягнути з відповідача 39\~310,85 грн, суд в силу встановленого ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язку розглядати справу в межах позовних вимог, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути визначену ним суму 39\~310,85 грн, тобто задовольнивши позов у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат у зв`язку із задоволенням позову, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена ним при зверненні до суду із позовом. На підставі ст. 43 Конституції України, ст. 117 КЗпП України, та

Outcome: approved