Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору №4663955 від 30.07.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , відповідач отримав кредит в розмірі 8000,00 грн, строком на 30 днів (до 29.08.2021). 11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №12Т, право вимоги за кредитним договором №4663955 від 30.07.2021 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 32800,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23280,00 грн - заборгованість за процентами, 1520,00 грн заборгованість за комісією. (а.с. 1-7) В судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився, в позові є клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с. 7) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 67-68, 72-73) Відзив відповідачем не подано. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4663955, відповідно до пункту 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. (а.с. 27) Сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн та надається строком на 30 днів з 30.07.2021 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 29.08.2021. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 7520,00 грн в грошовому виразі та 317,268 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 15520,00 грн. Комісія за надання кредиту 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту ( п. 1.5.1 договору). Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 договору (п. 1.7). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6). (а.с. 27) Згідно п.п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3 договору з підпунктами регулюється пролонгація строку кредитування. Пролонгація загалом не може перевищувати 60 днів (п. 2.3.1.2 договору). П. 6.1 договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. (а.с. 30) На а.с. 11 копія анкети-заяви на кредит № 4663955 від 30.07.2021 [PERSON] . Також 30.07.2021 [PERSON] підписав графік платежів за договором про споживчий кредит №4663955 від 30.07.2025 (додаток №1 до договору) та паспорт споживчого кредиту, що є додатком №2 до договору про споживчий кредит №4663955 від 30.07.2025, де підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування. Підписання вказаних документів здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. (а.с. 31 зворот - 32) Згідно платіжного доручення №52496334 від 30.07.2021 на картку [PERSON] № [NUMBER] було перераховано ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 8000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 4663955. (а.с. 34) 11.11.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір відступлення права вимоги №12Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за договором про споживчий кредит №4663955 від 30.07.2025. Зазначене підтверджується копією договору відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 (а.с. 16-20), копією реєстру боржників (а.с. 20 зворот). Договір відступлення права вимоги не визнаний недійсним (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договір є дійсним і враховується судом. На а.с. 14 відомості про щоденні нарахування за кредитним договором №4663955 від 30.07.2021, здійснений ТОВ «Мілоан» за період 30.07.2021- 28.10.2021, що відповідає умові договору, передбаченої п. 2.3.1.2 договору. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором №4663955 від 30.07.2021 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 32800,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23280,00 грн - заборгованість за процентами, 1520,00 грн заборгованість за комісією. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. 01.11.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» і адвокатом Стародуб І.В. укладено договір про надання правничої допомоги №42649746. (а.с. 24-26) На а.с. 33 копія додаткової угоди №4663955 до договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.11.2024. На а.с. 15- копія детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., загальна вартість послуг 6000,00 грн. Згідно акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 30.11.2024 витрати на правничу допомогу розраховуються таким чином: консультація (1,5 год.) - 2250,00 грн; складання позовної заяви (3 год.) 3000,00 грн, формування додатків до позовної заяви (1 год.) 750 грн. (а.с. 10) На а.с. 40 копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Стародуб І.В. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч. ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядалась, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні при розгляді справи, позов подано до суду в системі Електронний суд, суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу сторони позивача неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3500,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved