Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

09.10.2025 адвокат Єлісєєв Д.О., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначав наступне. 01.08.2020 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), під актовим записом № 568. Через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спір про поділ майна відсутній. Оскільки відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦСу, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. З огляду на вказане, представник позивача просив розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 08 год. 40 хв. 07.11.2025 року. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Єлісєєв Д.О., в судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, в якій додатково зазначив, що позовні вимоги підтримують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 серпня 2020 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 568. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спір про поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті\~104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при укладенні шлюбу не змінювала прізвище, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат у позові не порушується.

Outcome: approved