Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до Чернівецького районного суду м. Чернівців із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову становить 9982,36 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з 2422,40 грн судого збору та витрати на професійну правову допомогу, які складають 6000,00 грн. Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 19 серпня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Шевченківського районного суд м. Чернівців. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, клопотав про розгляд справи у його відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статтями 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтовані такими доводами. 29.09.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №717945. Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит», яка розміщена на сайті: https://sloncredit.ua/, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифами, які складають договір про надання споживчого кредиту, та зобов`язується виконувати його умови. Посилається на те, що у відповідності до укладеного договору відповідачу було перераховано на картковий рахунок кредитні кошти в розмірі 5000,00 гривень. Зазначає, що відповідач був ознайомлений з правилами кредитування і взяв на себе зобов`язання їх виконувати. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав. 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 0308-23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 717945 від 29.09.2021 відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» . У зв`язку з невиконанням обов`язків у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 9982,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4621,53 грн, заборгованість за відсотками - 5360,00 грн. Таким чином, у зв`язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору, а також відповідно до статей 509, 526, 1054 ЦК України, ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду із вказаним позовом. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 29.09.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 717945 (далі Договір). Відповідно до п. 1.2. на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6250,00 грн, тип кредиту - кредит. Відповідно до п.1.4. Договору строк кредиту - 730 дні, з кінцевим терміном повернення 29.09.2023. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до п.1.5. Договору визначено тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно до п. 1.6. Договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. п. 1.7 та 1.8. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 208,03% та орієнтовна загальна вартість кредиту складає 14386,97 грн. Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): -у розмірі 5000,00 грн на користь споживача за реквізитами: [NUMBER] в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: « [NUMBER] , кредитний договір № 717945 від 29.09.2021, [PERSON] (2708609133)» або за реквізитами поточного рахунку споживача та / або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го, -ої) споживач надав Товариству в будь-який спосіб; -у розмірі 1250,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Відповідно до п. 9.3 Договору з метою укладення цього Договору, зі сторони Товариства Договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, а зі сторони споживача власноручним підписом. Відповідно до Розділу 10. Договору, судом встановлено, що Договір з боку Товариства підписаний аналогом власноручного підпису директора, а з боку Споживача - власноручним підписом [PERSON] , чим він також підтвердив, що отримав свій примірник Договору. Відповідно до\~платіжного доручення\~№ 9719\~від 29\~вересня 2021\~року,\~ТОВ «Слон\~Кредит» перерахувало\~ [PERSON] \~коши в\~розмірі 5000,00\~грн за реквізитами: [NUMBER] в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: « [NUMBER] , кредитний договір № 717945 від 29.09.2021, [PERSON] (2708609133)». 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 0308-23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 717945 від 29.09.2021 відступлено ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно з розрахунком заборгованості відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 9982,36 грн, з яких 4621,53 грн заборгованість за тілом, 5360,83 грн заборгованість за відсотками. 31.07.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача була направлена досудова вимога, у якій [PERSON] був повідомлений про відступлення права вимоги, наявність простроченої заборгованості у сумі 9982,36 грн за кредитним договором № 717945 від 29.09.2021 та повідомлено про необхідність погасити заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за вказаними реквізитами. З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є спірні відносини між сторонами, які виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, і як наслідок виникнення заборгованості . Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді та надання кредиту За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга статті 639 ЦК України визначає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 29.09.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №717945, шляхом його підписання з боку Товариства аналогом власноручного підпису директора, з боку Споживача - власноручним підписом [PERSON] . Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит», яка розміщена на сайті: https://sloncredit.ua/, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифами, які складають договір про надання споживчого кредиту, та зобов`язується виконувати його умови. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір, укладений в електронній формі, вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Щодо стягнення суми заборгованості за основною сумою кредиту та процентам У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного 29.09.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №717945, Товариство перерахувало відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 грн за реквізитами: [NUMBER] в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: « [NUMBER] , кредитний договір № 717945 від 29.09.2021, [PERSON] (2708609133)». За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного між ним та ТОВ «Слон Кредит» договору про надання споживчого кредиту № 717945 від 29.09.2021, отримав кредит у розмірі 6250,00 грн (5000,00 грн та 1250,00 грн) строком на 730 днів та зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти на умовах та в строки визначені договором. Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 717945 від 29.09.2021, станом на 03.08.2023 по клієнту [PERSON] обліковується заборгованість в розмірі 9982,36 грн, яка складається із: заборгованість за тілом кредиту 4621,53 грн та заборгованість за відсотками 5360,83 грн. Разом з тим відповідач не надав суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі договору про відступлення права вимоги № 0308-23, згідно з яким ТОВ «Слон Кредит» відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржників по договору. Згідно з Витягом з Реєстру договорів, права за якими відступаються, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 717945 від 29.09.2021, що становить 9982,36 грн, яка складається із: заборгованість за тілом кредиту - 4621,53 грн та заборгованість за відсотками - 5360,83 грн. З урахуванням наведеного вище [PERSON] має непогашену заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, який є предметом даного позову, перед ТОВ «Діджи Фінанс». Висновки суду\~за результатами\~розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»» до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача та з урахуванням наведеного в мотивувальній частині обґрунтування позиції суду, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за надання споживчого кредиту № 7179445 від 29 вересня 2021 року в розмірі 9982,36 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 4621,53 грн; заборгованість за відсотками 5360,83 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що між ТОВ «Діджи Фінанс» (далі Клієнт) та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною (далі Адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року (далі Договір про надання правової допомоги). Згідно з п. 1.1. Договору про надання правової допомоги Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. Відповідно до п. 4.9 Договору про надання правової допомоги сторони узгодили гонорар на користь адвоката за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн. 30 травня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокат Лівак Іванна Миколаївна уклали Додаткову угоду до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, якою доповнили розділ 1 «Предмет договору» та Розділ 4 «Порядок здійснення розрахунків» Договору про надання правової допомоги, зокрема, пунктом 1.2 такого змісту: «Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] ». Відповідно до акту виконаних робіт № 717945 від 30 травня 2025 року сторони погодили, що Адвокат Лівак І.М. надав, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем по даній справі, становлять 6000,00 грн та є обґрунтованими. Так, частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволені повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved