Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26207000519803. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір. Банк зобов`язався надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з аахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Згідно умов договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за кредитним договором №26207000519803 від 23 листопада 2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» і відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Цикл Фінанс» становить 74533,49 грн., із яких заборгованість по тілу кредиту становить 42882,67 грн., заборгованість по відсотках становить 31650,82 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Представник позивача Кеню Д.В. при зверненні до суду із даним позовом зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернутий поштовий конверт з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частин п`ятої, шостої\~статті 128 ЦПК України\~судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення\~завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У ч.8 ст.128 ЦПК України\~передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За змістом ч.8 ст.128 ЦПК України\~відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Згідно умов та порядку, визначених ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. 23 листопада 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №26207000519803, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта. Максимальний ліміт кредитної лінії становить 1000000,00 грн. строк кредитування 12 місяців з дати встановлення першого доступного ліміту кредитної лінії. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом в розмірі 40,8 % річних. У разі порушення строків повернення кредиту клієнт зобов`язаний сплатити проценти за порушення грошового зобов`язання, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 56,00 % річних за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту і сплати процентів не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 74533,49 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 42882,67 грн. та заборгованість по відсоткам в розмірі 31650,82 грн. Як вбачається з копії договору факторингу 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанси» укладено договір факторингу № 28/03/2024, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл Фінанс», а ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №26207000519803 від 23 листопада 2021 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договоромЗгідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Враховуючи, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів, розмір заборгованості підтверджений документально, доказів погашення суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З долучених\~до позовної\~заяви договору\~про надання\~правової допомоги№43453613\~ від 02 січня 2025 року, акту наданих послуг від 03 червня 2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ТОВ «Цикл фінанс» до [PERSON] становить 5000 грн. та складається з послуг, а саме проведення правового аналізу та надання правових рекомендацій кількістю 1,5 год. вартістю 1500,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості кількістю 3 год. вартістю 3000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) кількістю 1 год. вартістю 500,00 грн. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України"). Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст.137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. З урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

Outcome: approved