Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

25.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі\~ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення кредитної заборгованості за договором №4881272 від 07.10.2021 у розмірі 53796,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9090,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43696,09 грн; заборгованість за комісіями 1010,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 07.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - кредитодавець та/або ТОВ «МІЛОАН») та відповідачем укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №4881272, загальний розмір кредиту становить 10100,00 гривень. Кредит надається строком на 20 днів з 07.10.2021. За вказаним договором термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу)\~27.10.2021. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2525,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем перераховано грошові кошти в розмірі 10100,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогам чинного законодавства. Відповідач не виконує зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладений Договір № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4881272 від 07.10.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» і [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4881272. ТОВ «Коллект Центр» наділене правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, відповідно до розрахунку заборгованості становить 53796,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9090,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43696,09 грн; заборгованість за комісіями 1010,00 грн. Ухвалою від 01.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. В судове засідання учасники справи не прибули. Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлена належним чином про час, день та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. В судовому засіданні 12.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 13.11.2025. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 4881272, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10100,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 2525,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. З Графіку платежів (додаток 1 до договору про споживчий кредит) вбачається, що він містить розрахунок заборгованості, в тому числі сума кредиту, комісія за надання кредиту та проценти. 07.10.2021 через систему LIQPAY ТОВ "Мілоан" успішно проведено платіж щодо зарахування кредитних коштів згідно договору №4881272 у сумі 10100,00 грн на картку 516875*04. Отже, ТОВ "Мілоан" виконало умови кредитного договору. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №26/01-2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Вердикт капітал» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до пункту 6 договору відступлення, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників. ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією. Відповідно до витягу з Реєстру прав грошових вимог до Договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 40615,59 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по кредитному договору № 4881272 від 07.10.2021, наданого ТОВ «Вердикт капітал», станом на 10.01.2023 загальна заборгованість відповідача становить 53796,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9090,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43696,09 грн; заборгованість за комісіями 1010,00 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект центр» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до пункту 5 договору відступлення, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 р. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набув права грошової вимоги до відповідача у розмірі 53796,09 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по кредитному договору № 4881272 від 07.10.2021, наданого ТОВ «Коллект центр», станом на 04.09.2025 загальна заборгованість відповідача становить 53796,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9090,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43696,09 грн; заборгованість за комісіями 1010,00 грн. На момент розгляду справи відповідач не надала суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надала доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором. Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір\~це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле)\~за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив, що 07.10.2021 відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» добровільно та усвідомлено подала заявку на отримання кредиту № 4881272. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту\~згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 4881272 від 07.10.2021 в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом)по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 4881272 від 07.10.2021 на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документ, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 10100 грн 00 коп.) на вказаний нею банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки, що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримала обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язана повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним(Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договором надано: копію договору факторингу №26/01-2022-83 від 26 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» та копію договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», а також відповідні копії реєстрів боржників до вказаних Договорів. Доказів того, що вказані договори факторингу визнані недійсними суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують\~належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт капітал», від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Коллект центр». Отже ТОВ «Коллект центр» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит №4881272 від 07.10.2021 до відповідача. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України). Звертаючись із позовом, ТОВ «Коллект центр» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором\~№ 4881272 від 07.10.2021 року у розмірі 53796,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9090,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43696,09 грн; заборгованість за комісіями 1010,00 грн. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 10100 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання\~\~ [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Мілоан» матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за тілом кредиту. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 43696грн 09 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Так, у кредитному договорі\~№ 4881272 від 07.10.2021 сторонами узгоджено, що кредит надається строком на 20 днів\~до 27.10.2021. Водночас відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п. 2.2.2 договору). Водночас п. 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом 2.3.1.1 договору передбачено, що позичальник може неодноразово продовжувати строк кредитування, для чого, у т.ч. має сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту. Строк можливого продовження встановлено на 3, 7 та 15 днів кожен раз. Якщо позичальник здійснює продовження кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За кредитним договором № 4881272 від 07.10.2021 ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит 07 жовтня 2021 року. Як видно з наданих первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення, з 07.10.2021 по 27.10.2021 тривав строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачу проценти за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Оскільки до 27.10.2021 відповідач не повернула кредит і продовжила користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. У цей день відповідачу були нараховані проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту. З 12.11.2021 до 10.01.2022 року включно тривав базовий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачу проценти за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 454грн50 коп. на день. Указаний строк кредитування закінчився 10.01.2022 року після спливу 60 календарних днів. Відтак строк кредитування за кредитним договором № 4881272 від 07.10.2021 тривав з 07.10.2021 до 10.01.2022 включно, тобто в межах строку дії загального періоду пролонгації на стандартних (базових) умовах, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі30515 грн 59 коп. Згідно із п. 2.3 договору факторингу №26/01-2022-83 від 26.01.2022, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт капітал», до останнього перейшло, зокрема, право нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані первісним кредитором) за договорами фінансових послуг. Із розрахунку заборгованості за договором № 4881272 від 07.10.2021 вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам в розмірі 13180,50грн за період з 26 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року. Водночас вказані нарахування здійснені ТОВ «Вердикт капітал» після 10.01.2022, тобто поза межами строку кредитування, що є незаконним, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «Мілоан» нарахувало відповідачу за користування кредитними коштами у розмірі 30515 грн 59 коп. Саме таку суму процентів слід стягнути з [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «Коллект центр». Встановлення банком комісії в сумі 1010 грн 00 коп. у кредитному договорі № 4881272 від 07.10.2021 відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказаний висновок суду узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) та постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 4881272 від 07.10.2021 у розмірі 40615,59 грн, яка складається: 9090,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 30515,59 грн - заборгованість за відсотками та 1010,00 грн - заборгованість за комісіями. В іншій частині, а саме стягнення нарахованої ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості по відсоткам в розмірі 13180,50 грн, позов задоволенню не підлягає. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вказане з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1829,64 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (75,53%) Решту судового збору в сумі 592,76 грн слід залишити за позивачем. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази. Із копій договору про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, заявки на надання юридичної допомоги від 1 серпня 2025 року № 799, витягу з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025 року судом встановлено, що адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надавалася правнича допомога ТОВ «Колект центр» у цій справі. Така допомога полягала у: наданні усної консультації з вивченням документів (витрачений час 2 год., вартість 4000 грн), складанні позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачений час 4 год., вартість 12000 грн), загальна вартість послуг складає16000 грн. За змістом п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а від так заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу - 16000 грн є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору так як матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є не складною, враховуючи усталену практику. Отже, проаналізувавши кожну складову наданої адвокатом правової допомоги на предмет її обґрунтованості і розумності, суд

Outcome: partial