Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька - громадянина України [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Джанкой Кримської області, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.10.2021 органом 93600028 територіальним відділом ЗАГС Семилуцького району управління ЗАГС Воронезької області, РФ, медичним свідоцтвом про смерть від 08.10.2021 серії [NUMBER] . Місцем смерті [PERSON] є Російська Федерація - м.Семилуки, Семилуцький район, Воронезька область. У зв`язку з тим, що на території м. Запоріжжя після смерті батька залишилася спадщина, заявниця поштою звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. За її заявою нотаріусом 24.01.2022 було заведено спадкову справу № 24/2022. В подальшому заявниця отримала від знайомих копію свідоцтва про смерть батька та копію медичного свідоцтва про смерть, засвідчені нотаріусом в РФ, які надала нотаріусу на підтвердження смерті батька. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заявниця отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.04.2025 за номером 146/02-31. Підставою відмови нотаріусом, крім іншого, зазначено - не надання заявницею оригіналу свідоцтва про смерть батька. З метою отримання оригіналу свідоцтва про смерть, заявниця звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса). Листом від 29.07.2025 органом РАЦС відмовлено у внесенні даних про смерть [PERSON] . Підставами відмови зазначено відсутність у заявника документів, передбачених ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», зокрема оригіналів медичних документів на підтвердження факту смерті, виданих у відповідності до вимог Законів України. Зареєструвати смерть батька в консульській установі або дипломатичному представництві України в РФ, відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про міжнародне приватне право», неможливо по причині військової агресії РФ проти України та відсутності будь-яких дипломатичних відносин між державами. Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території іноземної держави, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті [PERSON] . Заявниця має єдину можливість провести державну реєстрацію факту смерті батька - надавши до органів РАЦС рішення суду про встановлення факту смерті особи. Просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Джанкой Кримська область, Україна, який помер [INFO] у м. Семилуки Семилуцького району Воронезької області Російській Федерації. Зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) провести реєстрацію смерті [PERSON] у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - скласти (поновити)актовий запис цивільного стану про смерть [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Джанкой Кримської області, Україна, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 17.03.1998 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, який помер [INFO] , місце смерті: Російська Федерація, Воронезька область, Семилуцький район, м. Семилуки, актовий запис про смерть № 170219360002800947004 від 13.10.2021, зроблений 93600028 територіальним відділом ЗАГС Семилуцького району управління ЗАГС Воронезької області, причина смерті - «рак трахеобронхіального дерева»; внести відомості про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та видати відповідне свідоцтво про смерть. В судове засідання заявниця, її представник не з`явилися. До суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)у судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, заперечень проти заяви не мають. Заінтересована особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В. в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Дослідивши та оцінивши надані докази, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого її батьком є [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2021, згідно якого [PERSON] 23.09.2021 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Заявницею надано копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 17.03.1998, згідно якого [PERSON] народився [INFO] , місце народження: м. Джанкой Кримської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з листом УДМС України в Запорізькій області, наданим на запит приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, згідно з обліками УДМС у Запорізькій області громадянин [PERSON] , [INFO] , був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.12.2007, у зв`язку з порчею паспорта [NUMBER] . Підтвердили належність до громадянства України громадянина [PERSON] згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України». Крім того, громадянство України [PERSON] підтверджується інформацією наданою Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 25.06.2025. Згідно з листом департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, наданим на запит приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 25.05.2013 по теперішній час. Інформація про смерть відсутня. Згідно з медичним свідоцтвом про смерть серії 20 № 200006439 від 08.10.2021, виданим Семилуцькою районною лікарнею ім. А.В. Гончарова, [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] в м. Семилуки Воронезької області. Із копії свідоцтва про смерть, виданого 13.10.2021 територіальним відділом РАЦС Семилуцького району управління РАЦС Воронезької області, посвідченої нотаріусом нотаріального округу Семилуцького району Воронезької області Кірнос О.Ю., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Джанкой Кримської області, помер [INFO] у місті Семилуки Семилуцького району Воронезької області, РФ, про що 13.10.2021 складений актовий запис про смерть № 170219360002800947004. Із копії матеріалів спадкової справи № 24/2022, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Норахою О.В., вбачається що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якого було: [ADDRESS] , мати померлого спадкодавця [PERSON] надала заяву, в якій відмовилася від належної їй частки в спадщині, що відкрилась після смерті її сина [PERSON] , на користь доньки спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Донька померлого [PERSON] - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталась. 22.04.2025 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після громадянина РФ [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки спадкоємець за законом, [PERSON] , не надала відповідні документи, а саме: оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] на території Російської Федерації; документ, що підтверджує місце реєстрації померлого та коло спадкоємців, в тому числі, які були зареєстровані разом з спадкодавцем на момент смерті. 25.07.2025 [PERSON] звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою, в якій просила внести відомості про смерть громадянина до Державного реєстру актів цивільного стану та надати їй свідоцтво про смерть громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Джанкой Кримської області, РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] . Згідно відповіді Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.07.2025, роз`яснено, що статтею 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судомо-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану України від 18.10.2000 підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть ( форма №106/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Оскільки [PERSON] до заяви на підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , не долучено жодних вищевказаних документів, у проведенні державної реєстрації смерті на підставі викладених фактів у заяві відмовлено. Положенням ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Положенням п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Пункт 8 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачає встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» (у редакції від 23 грудня 2022 року) документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (ст.13) врегульовувалося те, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23 грудня 2022 набрав чинності Закон України від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з Російською Федерацією та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Із дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї. Таким чином, дія Конвенції від 22.01.199 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України. Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191 (гі066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 червня 2001 р. за № 473/5664, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування. Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії РФ проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. В подальшому, Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території РФ. Таким чином, зважаючи на припинення дипломатичних відносин та закриття всіх консульських установ, зазначена консульська дія з реєстрації смерті громадян України, померлих за кордоном, не може бути вчинена Посольством України в РФ. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявником доведено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Джанкой Кримської області, громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , востаннє був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.12.2007, який помер [INFO] , місце смерті: Російська Федерація, Воронезька область, Семилуцький район, м. Семилуки, актовий запис про смерть № 170219360002800947004 від 13.10.2021, зроблений 93600028 територіальним відділом ЗАГС Семилуцького району управління ЗАГС Воронезької області, причина смерті - «рак трахеобронхіального дерева». Оскільки громадянин України [PERSON] дійсно помер на території Російської Федерації, дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією розірвані, то на даний час отримати заявниці оригінал свідоцтва про смерть батька [PERSON] і надати йому необхідної юридичної сили на території України практично не є можливим. Та обставина, що заявниця позбавлена практичної можливості здійснити державну реєстрацію смерті спадкодавця у позасудовому порядку, а не встановлення судом даного факту може призвести до обмеження у реалізації права заявника на спадщину, підтверджується постановою від 22.04.2025 приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповіддю Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.07.2025. Отже, встановлення вищенаведеного юридичного факту є необхідним заявниці для реєстрації факту смерті батька на території іноземної держави з метою подальшої реалізації нею, як спадкоємицею, своїх прав на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є підставою для одержання зазначених документів. Встановлення даного факту є підставою для проведення реєстрації смерті [PERSON] відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». З урахуванням наведеного, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved