Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення, та за зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Найда Катерина Володимирівна до [PERSON] про визнання права власності на часки земельної ділянки, в якому позивач за первісним позовом просить суд встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії III-АВ № 031935 виданий на ім`я « [PERSON] » дійсно належав « [PERSON] », яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на земельну ділянку площею 1,5809 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Пісківської до реорганізації) Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області кадастровий № 4623685400:01:000:0056, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а представник позивача за зустрічним позовом просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 1,5809 га, кадастровий номер 4623685400:01:000:0056, розташованої на території Пісківської сільської ради Львівського району Львівської області, судовий збір стягнути після вирішення даного зустрічного позову. В обґрунтування первісного позову, покликається на те, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 1,5809 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Пісківської сільської ради, нині Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, кадастровий номер 4623685400:01:000:0056, що підтверджується державним актом серії III-АВ № 031935 та витягом із Державного земельного кадастру. Під час життя спадкодавиця заповіту не склала, а тому після її смерті [INFO] спадщина відкрилася відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України. У склад спадщини, згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, входило, зокрема, право власності на зазначену земельну ділянку. При цьому в офіційних документах щодо особи спадкодавиці виявлено розбіжності у по батькові у державному акті зазначено « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». На думку позивача, ці відмінності виникли через побутове вживання варіантів імен « [PERSON] » « [PERSON] », і не свідчать про різних осіб. Отже, державний акт серії III-АВ № 031935, виданий на ім`я « [PERSON] », належав саме [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Враховуючи відсутність заповіту, спадкування здійснюється за законом (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є дочка [PERSON] та брат [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується відповідними документами: свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, яким змінено прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців немає, оскільки чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] . Позивачка [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї у встановлений шестимісячний строк. Вона своєчасно звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину у частині компенсаційного вкладу в державному ощадбанку. Пізніше позивачці стало відомо, що її матері належала також зазначена вище земельна ділянка, правовстановлюючі документи на яку були втрачені. При цьому брат спадкодавиці [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, із спадкодавицею не проживав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв, а строк на її прийняття пропустив (ст. 1269, 1270 ЦК України). У зв`язку з цим позивач вважає, що визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку у судовому порядку є єдиним можливим і винятковим способом захисту її спадкових прав, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо через втрату документів та розбіжності у персональних даних спадкодавця. 10.01.2025 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.06.2025 року постановлено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Гаєцького І. З. про витребування доказів задоволити; витребувати у Пустомитівській державній нотаріальній конторі Львівської області належним чином завірену копію спадкової справи № 137/2008, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 05.08.2025 року на виконання вимог ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.06.2025 року на адресу суду зав. Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Наталією Підгірняк направлено копію спадкової справи № 137/2008 на спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . 13.10.2025 року на адресу суду представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокатом Найдою К. В. через систему «Електронний суд» подано зустрічну позовну заяву, згідно прохальної частини якої просить суд визнати за [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~частку земельної\~ділянки площею\~1,5809\~га,\~кадастровий номер\~4623685400:01:000:0056,\~розташованої на\~території Пісківської\~сільської ради\~Львівського району\~Львівської області,\~судовий збір\~стягнути після\~вирішення даного\~зустрічного позову,\~яку мотивує\~тим,\~що після\~смерті матері\~відкрилася спадщина\~на вказану\~земельну ділянку,\~яка належала\~їй на\~підставі державного\~акта серії\~III-ЛВ\~№ 031935.\~Спадкоємцями першої\~черги за\~законом відповідно\~до ст.\~1261\~Цивільного кодексу\~України є\~її діти\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які мають\~рівні права\~на спадкування.\~Представник [PERSON] \~зазначає,\~що первісний\~позов [PERSON] \~містить вимоги\~про визнання\~за нею\~права власності\~на всю\~земельну ділянку,\~що,\~на думку\~відповідача,\~порушує спадкові\~права іншого\~спадкоємця \~ [PERSON] ..\~У зустрічному\~позові вказано,\~що [PERSON] \~постійно проживав\~поруч із\~спадкодавицею,\~у власному\~будинку,\~який розташований\~навпроти будинку\~матері,\~регулярно навідувався\~до неї,\~допомагав у\~побуті,\~купував продукти,\~ліки,\~оплачував комунальні\~послуги,\~забезпечував догляд\~і організував\~поховання після\~її смерті.\~Ці обставини,\~за твердженням\~позивача за\~зустрічним позовом,\~підтверджуються показами\~свідків [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які засвідчили\~факт постійної\~турботи та\~матеріальної підтримки\~сина щодо\~матері. У зв`язку\~з цим\~ [PERSON] \~вважає,\~що фактично\~прийняв спадщину,\~оскільки здійснював\~дії,\~які свідчать\~про прийняття\~спадкового майна,\~і не\~заявляв про\~відмову від\~спадщини протягом\~установленого законом\~строку,\~а отже\~підпадає під\~дію ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України. Водночас представник\~вказує,\~що причини\~неподачі заяви\~до нотаріуса\~є поважними,\~оскільки: Позивач був\~переконаний,\~що спадщину\~прийнято фактично,\~враховуючи спільне\~проживання та\~догляд за\~матір`ю. У документах\~спадкодавця наявні\~розбіжності у\~по батькові\~(« [PERSON] »\~/\~« [PERSON] »),\~що створювало\~перешкоди для\~нотаріального оформлення\~спадщини. Земельна ділянка\~залишалася в\~користуванні агрофірми,\~яка продовжувала\~її обробляти\~після смерті\~спадкодавця,\~а тому\~не було\~потреби у\~терміновому зверненні\~до нотаріуса. До моменту\~подання первісного\~позову жодного\~спору між\~спадкоємцями не\~існувало,\~тому [PERSON] \~не вбачав\~необхідності у\~судовому або\~нотаріальному оформленні\~своїх прав. З урахуванням\~наведеного,\~зустрічний позов\~мотивовано тим,\~що: земельна ділянка\~є об`єктом\~спільної спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ; обидва спадкоємці\~першої черги\~мають рівні\~частки у\~спадковому майні\~ по\~1/2\~кожен; дії [PERSON] , спрямовані на оформлення права власності на всю земельну ділянку, порушують законні права та інтереси [PERSON] як спадкоємця. 13.10.2025 року справу призначено до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокат Гаєцький І. З. в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити; щодо зустрічного позову заперечив в повному обсязі, оскільки вважає первісні вимоги обґрунтованими, а зустрічні безпідставними та такими, що не підтверджують фактичного прийняття спадщини [PERSON] . Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Найда К. В. в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі, просила суд такі задоволити, щодо вимог первісного позову заперечила, вказавши, що первісний позов безпідставно претендує на всю земельну ділянку та порушує спадкові права [PERSON] як спадкоємця першої черги, який фактично прийняв спадщину. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги первісного та зустрічного позовів, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку: виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.03.1962 року, батьками [PERSON] , вказано: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 5300735162023 від 19.09.2023 року вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки 4623685400:01:000:0056, яка розташована в Щирецькій селищній раді Львівського району Львівської області належить на праві власності [PERSON] та копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.05.2005 року вбачається, що у вказаних документах по батькові померлої вказано як « [PERSON] », коли Державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON] , яка мешкає в с. Піски Пустомитівського району серії ІІІ-ЛВ № 031935 від 16.05.2003 року. Встановлено, що при видачі [PERSON] . Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ № 031935 від 16.05.2003 року, а саме: земельної ділянки площею 1.5809 га, яка розташована на території Пісківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 18.07.2002 року № 299, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63, копія якого наявна в матеріалах справи, у такому, відповідно, було вказано по батькові власника як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », що доведено наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи наведене, беручи до уваги відсутність спору про право щодо вказаних правовідносин, те що встановлення такого факту необхідне для впорядкування документів та для здійснення подальшого права власності на нерухоме майно, у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 031935 від 16.05.2003 року, у якому є розбіжності у по батькові особи власника, суд, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позовна вимога позивача за первісним позовом є підставною та підлягає до задоволення. Разом з тим, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] у с. Піски, Пустомитівського (теп. Львівського) району Львівської області, що стверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.05.2005 року виконкомом Пісківської сільської ради Пустомитівського (теп. Львівського) району, Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей 28.05.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 5. За встановлених вище обставин доведено, що [PERSON] за час свого життя, окрім іншого набула право власності на земельну ділянку площею 1,5809 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Пісківської до реорганізації) Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області кадастровий № 4623685400:01:000:0056, що підтверджується копією вже згаданого вище Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ № 031935 від 16.05.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 18.07.2002 року № 299, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63, а також витягом з Державного земельному кадастру про земельну ділянку № НВ 5300735162023 від 19.09.2023 року. Вказане також знаходить своє підтвердження із Довідки № 21 від 24.01.2024 року, виданої Пісківським старостинським округом Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, згідно змісту якої [PERSON] , 1933 року народження, до дня смерті (A/З № 5 від 28.05.2005 р.) була зареєстрована і проживала в с.Піски, Пустомитівського району Львівської області, згідно проекту Роздержавлення і приватизації земель КАТП ім. Стефаника за нею рахується земельна ділянка- пай площею 1,5809 га. За час свого життя [PERSON] своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядилася в цілому чи частково, заповіту не склала, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79836352 від 27.01.2025 року. У відповідності до норм ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України у день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини [PERSON] крім іншого, увійшло право власності на зазначені вище майнові права. З урахування того, що спадкодавицею не було складено заповіту, у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом почергово. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] є її діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , факт родинних відносин підтверджується копією Свідоцтва про народження серії серії [NUMBER] , виданого 30.03.1962 року (прізвище змінено на « [PERSON] » у зв?язку з реєстрацією шлюбу, згідно копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13.06.1979 року) та син [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, які б претендували на прийняття спадщини за законом судом встановлено не було, оскільки чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] , у віці 77 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть у виконкомі Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області проведений відповідний запис 05.10.2005 року № 9, згідно довідки № 9 від 05.10.2005 року, виданої [PERSON] Пісківською сільською радою Пустомитівського (теп. Львівського) району Львівської області. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, для її прийняття має подати за місцем відкриття спадщини нотаріусу або іншій посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав таку заяву і не доведе, що цей строк був пропущений з поважної причини, він вважається таким, що не прийняв спадщини. Ці норми встановлюють обов`язок подати заяву про прийняття спадщини лише для тих спадкоємців, які не проживали постійно зі спадкодавцем на час його смерті. Якщо така особа не подає заяву і не обґрунтує причини пропуску строку, вона втрачає право на спадщину. Натомість, як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який проживав постійно із спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину автоматично, якщо не відмовився від неї у встановлений строк. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 137/2008 на спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , наданої на виконання вимог ухвали суду від 06.06.2025 року, зав. Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Наталією Підгірняк: позивач за первісним позовом [PERSON] подала 21.02.2008 року державному нотаріусу Підгірняк Н. С. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, із змісту якої вбачається, що після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з: 1) компенсаційного вкладу на рах. КВ № 3816 та пенсійного вкладу ПВ № 12707 в ТВБВ філії-Пустомитівське відділення 6381/017 ВАТ «Державний ощадний банк України»; 2) земельної ділянки площею 1,5809 га., переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пісківської сільської рали Пустомитівського району Львівської області. Зазначено, що окрім неї інших спадкоємців немає. Пережилого дружини немає. Із Довідки № 227 від 2008 року, виданої виконкомом Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області [PERSON] вбачається, що така дійсно проживала в с. Піски без реєстрації разом з батьками до дня їх смерті. Також зазначено, що мати [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] помер [INFO] . На підставі вищенаведеної заяви [PERSON] державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом 21.02.2008 року, яке було зареєстровано в реєстрі за № 1-638, свідоцтво було видано на спадкове майно, яке складається з компенсаційного вкладу на рах. КВ № 3816 та пенсійного вкладу ПВ № 12707 в ТВБВ філії-Пустомитівське відділення 6381/017 ВАТ «Державний ощадний банк України», належних померлій на підставі ощадних книжок, виданих вищевказаною філією відділення ощадбанку та довідки № 371 від 21 лютого 2008 року, виданої філією - Пустомитівське відділення 6381 ВАТ «Державний ощадний банку України». Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За п. 23 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином\~судом\~встановлено,\~що позивач [PERSON] , [INFO] прийняла спадщину, окрім іншого й на земельну ділянку площею 1,5809 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Пісківської до реорганізації) Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області кадастровий № 4623685400:01:000:0056, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, представник позивача за зустрічним позовом вказує, що визнання за [PERSON] права власності на всю земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки такі вимоги порушують спадкові права [PERSON] , яке спадкоємця першої черги, а тому вважає, що спадкове майно після смерті [PERSON] підлягає поділу між двома спадкоємцями в рівних частках кожному, як на підставу для задоволення вимог зустрічного позову посилається на те, що на час смерті матері, [PERSON] постійно проживав у власному будинку, розташованому навпроти будинку матері, здійснював догляд за нею, а після смерті взяв на себе організацію поховання, однак щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне: згідно довідки № 87 від 29.09.2025 року, виданої Пісківським старостинським округом Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, [PERSON] до смерті (померла [INFO] А/З № 5 від 28.05.2005 року) була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований її чоловік [PERSON] , 1928 року народження. Із відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 88 від 29.09.2025 року, виданих Щирецькою селищною радою Львівського району Львівської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як на підтвердження своїх вимог до матеріалів зустрічного позову долучено також письмові пояснення свідка [PERSON] від 30.09.2025 року, [PERSON] від 29.09.2025 року, із яких убачається, що свідки стверджують про регулярні відвідування [PERSON] матері, надання ним побутової допомоги, придбання продуктів і ліків, оплату комунальних послуг, забезпечення догляду та організацію поховання. Втім зазначені особи у судове засідання не з`явилися, щоб підтвердити викладені обставини у письмових поясненнях під присягою, що позбавляє суд можливості перевірити їхні пояснення у встановленому законом порядку. Оцінивши наведені доводи зустрічного позову та досліджені докази, суд доходить висновку, що вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню, оскільки матеріали спадкової справи підтверджують: після смерті спадкодавиці саме позивач за первісним позовом [PERSON] у спосіб, передбачений чинним законодавством, прийняла спадщину. Вона постійно проживала разом із матір`ю до моменту її смерті, що відповідає ч. 3 ст. 1268 ЦК України, від спадщини не відмовлялася та, навпаки, вчинила всі необхідні дії для її прийняття: звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі чого їй було видано відповідне свідоцтво на частину майна, належного спадкодавиці на час смерті. Натомість доводи представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом щодо фактичного прийняття спадщини [PERSON] спростовуються матеріалами справи: останній із спадкодавицею не проживав, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, а наведені пояснення про надання побутової допомоги та проживання поруч не свідчать про здійснення дій, спрямованих саме на прийняття спадщини. Посилання представника на те, що відповідач був переконаний у прийнятті спадщини у зв`язку з доглядом за матір`ю та близькістю проживання, не ґрунтуються на вимогах ст. 1268, 1269 ЦК України та не підтверджені належними доказами. Отже, встановлені у справі обставини свідчать про відсутність правових підстав вважати [PERSON] таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим заявлені ним вимоги про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.\~4,\~5 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавиця з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавиця за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті, та те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавиці; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, те, що обставини склалися так, що в іншому крім судового порядку позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, оскільки спадкодавиця за життя не встигла зареєструвати за собою право власності на вищезазначене майно, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги первісного позову, підлягають задоволенню. Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed