Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 11\~грудня 2024\~року між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Лінеура\~Україна",\~правонаступником якого\~є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №5170971, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 6 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком на 360 днів. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і його заборгованість перед позивачем становить 22 140 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 140 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за штрафами. Окрім того,\~22\~грудня 2024\~року між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Файненс\~Груп",\~правонаступником якого\~є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №48783-12/2024, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком на 120 днів. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і його заборгованість перед позивачем становить 12 600 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 600 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 6 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за штрафом. Просить стягнути з відповідача в користь позивача: заборгованість за кредитним договором №5170971 від 11\~грудня 2024 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та \~ [PERSON] в сумі 22 140 грн. 00 коп. (з яких: 6 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 140 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за штрафами) та за кредитним договором №48783-12/2024 від 22\~ травня\~2024 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" та [PERSON] в сумі 12 600 грн. 00 коп. (з яких: 3 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 600 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 6 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за штрафом) та судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак зазначив в позовній заяві, що просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №5170971, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 6 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, із процентною ставкою в день 1%, та з орієнтованою реальною річною процентною ставкою: з урахуванням заниженої ставки 1\~676, 11 %, за стандартною процентною ставкою - 2 768, 92 %. Згідно листа ТзОВ «Пейтек №20250717-937 від 17 липня 2025 року, 11 грудня 2024 року, було успішно перераховано 6\~000 грн. на картку, маска картки [NUMBER] . Із договору факторингу № 16072025 від 16 липня 2025 року відомо, що товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" відступає товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 16 липня 2025 року та Реєстру Боржників №1 за Договором факторингу № 16072025 від 16 липня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22 140 грн. 00 коп. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №5170971 від 11 грудня 2024 року, станом на 16 липня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 140 грн. 00 коп.: з яких 6 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 140 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за штрафами. 22 грудня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп", та [PERSON] було укладено кредитний договір №48783-12/24, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп. на 120 днів, із процентною ставкою в день 1 % та з орієнтованою річною процентною ставкою 2\~428,9 %. Згідно листа iPay.ua №3426-251001173108 від 01 жовтня 2025 року, 22 грудня 2024 року, було успішно перераховано 3 \~000 грн. на картку, маска картки [NUMBER] . Із договору факторингу № 250425 від 25 квітня 2025 року відомо, що товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" відступає товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 25 квітня 2025 року за Договором факторингу №250425 від 25 квітня 2025 року та Реєстру Боржників товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12 600 грн. 00 коп. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №48783-12/24 від 122 грудня 2024 року, станом на 25 квітня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 600 грн. 00 коп.: з яких 3 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 600 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 6 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за штрафом. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. З огляду на мотивувальну частину цієї постанови Велика Палата Верховного Суду уточнює вказаний вище висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Судом встановлено, що умови зазначених договорів в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій за кредитними договорами, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Поряд із цим, відповідно до п. 18\~Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати штрафні санкції за кредитним договором №5170971 в розмірі 3\~000 грн. та за кредитним договором №48783-12/2024 в розмірі 6\~000 грн., від сплати яких позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення таких. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитними договорами не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача\~ товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №5170971 в розмірі 19 140 грн. 00 коп. та за договором №48783-12/2024 в розмірі 6 600 грн. 00 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2\~243 грн. 54 коп.

Outcome: partial