Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У серпні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.03.2020 року між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено угоду №С-118-010762-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору кредиту, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну карту. Як зазначено у п.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 гривень, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 10000 гривень (п.3.2 договору кредиту 1), та згідно п.3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24% річних. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000 гривень строком до 06.03.2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами, тобто банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав кредитні кошти в розмірі 10000 гривень в межах кредитного ліміту визначеного п.п.3.2. договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Також, 09.01.2020 року між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z52.20437.006188908, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12000,00 гривень включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є невід`ємною його частиною. Згідно п.1.3. договору кредиту 2 за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту, також відповідно до п.1.5 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 12000 гривень строком на 09.01.2022 року, а позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процента ставка складає 149,86% (п.4 додатку №1 до договору кредиту 2). Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку із неповерненням заборгованості за договорами кредиту та відповідно до довідки розрахунку заборгованість [PERSON] становить 54048,34 гривні, а саме за договором № С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року станом на 19.12.2023 року становить 27138,67 гривень, яка складається з заборгованості за основним боргом 9922,03 грн., заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками 17216,64 грн., за договором № №Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року станом на 19.12.2023 року становить 26909,67 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом -10737,13 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3,20 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 16169,34 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено Договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до умов п.2 якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» набуло право вимоги за вказаними договорами. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11 861 032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032, 61 грн. та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників. 05.03.2025 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було підписано акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання сторонами зобов`язань за договором факторингу. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними договорами, що укладені між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання. Ухвалою суду від 17.10.2025 року продовжено процесуальний строк розгляду даної цивільної справи, у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін шляхом направлення їй за офіційним місцем реєстрації копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, клопотань про проведення розгляду справи з її викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалася, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач, у встановлений судом строк, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 06.03.2020 між позичальником [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № С-118-010762-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с.6). Відповідно до п. 2 вказаного договору, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт доступний клієнту на момент укладання угоди становить 10 000грн., та може змінюватися в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної ліні становить 24% річних (п.3.3 угоди). Відповідачем при укладенні кредитного договору також власноручно підписала анкету опитувальника клієнта-фізичної особи та довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.7,8). На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством "Ідея Банк" свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Також, 09.01.2020 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № Z52.20437.006188908 (а.с.9) . Відповідно до умов Договору кредиту № Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) для власних потреб в сумі 12000,00 грн., під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування, за надання яких встановлена плата відповідно д п.5 додатку №1. П. 1.6 договору передбачено дата повернення кредиту 09.01.2022 року, повернення заборгованості відповідно до порядку повернення кредиту викладеного в паспорті споживчого кредиту,який підписаний відповідачем власноручно (а.с. 9). Згідно паспорту споживчого кредиту, тип кредиту споживчий кредит, мета отримання кредиту споживчі цілі, сума кредиту 12000,00 гривень, строк кредитування 24 місяці, процента ставка відсотків річних 0,01%,тип процентної ставки фіксована (а.с.10). Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 12000,00 грн. строком на 24 місяці, тобто до 09.01.2022 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору. Позичальник беззаперечно підтверджує, що перед укладанням договору ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту та з нормами Закону України «Про споживче кредитування». В п. 5 паспорту споживчого кредиту наведено «Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 12000,00 грн. що підтверджується ордером-розпорядженням№1 про видачу коштів (а.с.11). Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. До матеріалів справи долучено виписку по рахунку [PERSON] за період з 09.01.2020 року по 19.12.2023 року за кредитним договором № Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року, та за кредитним договором № С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року за період з 06.03.2020 року по 19.12.2023 року (а.с.12-13,15-18). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року станом на 19.12.2023 року становить 27138,67 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9922,03 гривні, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 17216,64 гривні (а.с.14). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року станом на 19.12.2023 року становить 26909,67 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 10737,13 гривні, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 3,20 гривні, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 16169,34 (а.с.19). 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено Договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до умов п.2 якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників (а.с.29-35). Згідно з витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 19/12-2023 АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги до відповідача (а.с. 36-39). 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, з аналогічними умовами,відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги за вказаними договорами (а.с.42-46). Згідно з витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 22/12-2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до відповідача (а.с. 47-50). Отже, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником у якому є відповідач [PERSON] .. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Мотиви з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 07.07.2025 року відповідачу була направлена досудова вимога (а.с.20). Всупереч умов кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до положень ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Так, до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перейшло право вимоги зокрема і за договором № Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року та договором № С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року. Щодо кредитного договору № Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року, то суд приходить до висновку, що передана АТ «Ідея Банк» за правом вимоги до нового кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року в розмірі 10740,33 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 10737,13 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 3,2 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 16169,34 грн., суд виходить з наступного. Пунктом 4.1 паспорту споживчого кредиту до договору кредиту та страхування від 09.01.2020 року, позичальнику встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, 3,69% щомісячно від початкової суми кредиту, яку позичальник сплачує в терміни та в розмірах, визначених кількості та розмірі платежів, періодичності їх внесення, який наведений у пункті 5 паспорту споживчого кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правил про споживчий кредит), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.202 у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». В Договір кредиту та страхування №Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року та паспорті споживчого кредиту відповідач своїм підписом погодив платежі за додаткові і супутні послуги банку, проте банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача будуть взяті такі платежі. Також у довідці-розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договорі зазначено заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, без деталізації, яких саме комісій та період їх нарахування. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умови кредитного договору від 31.07.2019 про встановлення додаткових і супутніх послуг банку є нікчемними, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість по комісії (оплаті за обслуговування кредиту) 16 169,34 грн., є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Надана позивачем роздруківка руху коштів по картковому рахунку не може слугувати належним та допустимим доказом зазначених обставин, оскільки містить лише інформацію про розмір використаних кредитних коштів та внесених коштів на картковий рахунок на погашення кредиту. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована заборгованість по комісії (оплаті за обслуговування кредиту), а відтак, позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості по нарахованим та несплаченим комісіям по кредиту у розмірі 16169,34 грн., є необґрунтованими. Щодо кредитного договору С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року, то суд зазначає наступне. Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 19.12.2023 року становить 27138,67 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом 9922,03 гривні та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками на суму 17216,64 гривні. Судом встановлено, що надані позивачем докази підтверджують укладення між банком та відповідачкою договору кредиту, отримання відповідачкою позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачкою умов, укладеного кредитного договору. Що стосується позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне. Дійсно, як вбачається із умов кредитного договору, сторонами визначено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 24% річних (п.3.3 договору), строк дії договору 4 роки. З доданого до матеріалів справи довідки-розрахунку не можливо встановити розмір відсоткової ставки та період за який нараховувалися відсотки, оскільки стороною позивача лише зазначена загальна сума заборгованості по несплаченим відсоткам у розмірі 17 216,64 гривні, однак суд зробивши власний розрахунок не погоджується із вказаним розміром нарахованих відсотків. Разом з тим, така довідка не містить жодних розрахунків про те, яким чином здійснювалися нарахування відсотків за користування кредитними коштами, в яких сумах та за які періоди, відсутні помісячні розрахунки з врахуванням сплачених позичальником коштів. Тому суд наводить власний розрахунок враховуючи суму наданого кредиту 10\~000,00 гривень, під 24% річних, строк кредитування 4 роки, то відповідно (10000,00х24%х4)=9600 гривень, що відповідають умовам договору та встановленого розміру відсоткової ставки. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договору С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року, а саме 9922,03 заборгованості за основним боргом та 9600,00 гривень заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а всього на загальну суму 19522,03 гривні. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З наведеного випливає, що позивач заявляючи позовну вимогу про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, зобов`язаний довести перед судом не лише право здійснювати їх нарахування на суму кредиту, наданого позичальнику, а й розмір таких нарахувань, надаючи в розпорядження суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження обставин правильності здійснених розрахунків платежів за користування кредитом. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути заборгованість в сумі 30262,36 грн, з яких заборгованість за договором С-118-010762-20-980 від 06.03.2020 року 19522,03 гривні, за договором №Z52.20437.006188908 від 09.01.2020 року на суму 10740,33 грн. В решті вимог відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (55,9%). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 54048,34 грн., а задоволено 30262,36 грн., тобто на 55,9 % (30262,36 грн х 100 % /54048,34 = 55,9 % ). А саме, позовні вимоги задоволені на 55,9%, - 3028,00 грн. х 55,9% = 1692,65 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 14000,00 гривень. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рахунок стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено суму 14 000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування суду надані такі докази: договір про надання правої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, додаткова угода № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, акт № 1 прийому-передачі Реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги по 26 кредитних договорам, в переліку якого містяться кредитні договори відповідача на суму 14000 грн. 00 коп. (по 7000 грн. 00 коп., за кожен кредитний договір), платіжна інструкція в національній валюті № 1496 від 24 липня 2025 року на суму 189000 грн. 00 коп. (призначення платежу: Сплата за послуги по стягненню заборгованості, по акту № 1 від 24 липня 2025 року, по дог. № 02-24 від 01.07.2024 року без ПДВ) (а.с.53-61) З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн. 00 коп. підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог то витрати на правничу допомогу слід задовольнити частково пропорційно до суми задоволених позовних вимог (55,9%), а саме у розмірі 7826,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial