Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.11.2016 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в ІваноФранківській області, про що складено відповідний актовий запис № 72. Під час перебування у шлюбі народився дитина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, ведення побуту та інші обов`язки. Зникло почуття любові, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Нині її та відповідача, окрім спільної дитини, нічого не об`єднує. Можливості зберегти сім`ю немає. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вони з відповідачем мало спілкуються, їх сім`я існує лише формально. На примирення позивач не згодна. Ухвалою суду від 30.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Позивач у\~судове засідання\~не з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином,\~позивач подала\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~за її\~відсутності,\~не заперечувала\~щодо проведення\~заочного розгляду\~справи(а.с.13). \~ \~ \~ \~Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений повторно належним чином, зокрема судова повістка на 03.09.2025 року повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22-25), судову повістку на 06.10.2025 року отримана за довіреністю 12.09.2025 року (а.с. 29), судова повістка на 07.11.2025 року повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.34-36). Крім того, відповідач повідомлений про розгляд справи повторно шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України на 06.10.2025 року та 07.11.2025 року (а.с. 31, 41). Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Право на звернення до суду закріплено у\~Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~\~ У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з вимогами ст. ст.77,81\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.11.2016 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в ІваноФранківській області, про що зроблено запис №72, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 19.11.2016 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно зі ст.112\~Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст.55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач не бажає зберегти їх сім`ю та наполягає на розлученні, суд не може покласти на неї обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Позивач у позовній заяві вказала про вирішення питання про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень сплачений позивачем приподанні позовної заяви, що підтверджується квитанцією №68 від 28.07.2025 року (а.с. 14). На підставі наведеного,

Outcome: approved