Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Адвокат Клімов М.П., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області, Харківської товарної біржи, в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку «А-1» житловою площею 32 м2, з надвірними будівлями «Б» - сараєм, «В»-погрібом, «Д»-вбиральнею, «Г»- гаражем, та № 1-2 огородження, який розташований за адресою: [ADDRESS] , оформлений в Харківській товарній біржі договором Н5-276 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписаним та зареєстрованим на Харківській товарній біржі 22.04.1998. У обґрунтування позову зазначено, що 22.04.1998 року [PERSON] придбала будинок «А-1» житловою площею 32 м2 з надвірними будівлями: «Б»-сараєм, «В»-погрібом, «Д»-вбиральнею, «Г»-гаражем та №1-2 огородження, розташованого в [ADDRESS] , який оформила в Харківській товарній біржі у продавців будинку [PERSON] та [PERSON] , які є мешканцями РСФСР [ADDRESS] за 12\~108,00 грн. Представником продавців на Харківській товарній біржі брала участь по довіреності [PERSON] , яка на даний час померла. Договір купівлі-продажу було зареєстровано 23.04.1998 в Слатинській МПТІ 23.04.1998 в книзі №7 за реєстровим № 1656. З 2022 року [PERSON] мешкає в м. Харкові і має намір подарувати будинок донці, але у зв`язку з тим, що будинок було оформлено в Харківській товарній біржі, яка не була наділена правом здійснювати нотаріальні угоди позивач змушена звернутися з позовом до суду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача - Дергачівської міської ради Суржкова В.В. у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача- Харківської товарної біржи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 22 квітня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку «А-1» житловою площею 32 м2 з надвірними будівлями: «Б»-сараєм, «В»-погрібом, «Д»-вбиральнею, «Г»-гаражем та №1-2 огородження, розташованого на земельній ділянці площею 720 м2 в [ADDRESS] , який оформили в Харківській товарній біржі через брокера брокерської контори №277 у продавців спадкового будинку [PERSON] та [PERSON] , які є мешканцями РСФСР [ADDRESS] , від імені яких діяла [PERSON] - [PERSON] придбала вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями за 12\~108,00 грн (а.с. 5). Згідно з технічним паспортом, виданим начальником БТІ -- власником житлового будинку індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 7-8). Відповідно до інформаційної довідки директора КПТІ «Інвенрос» № 01-22/241 від 14.05.2025 станом до 01.01.2013 (згідно з реєстраційними книгами) власникои житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 22.04.1998 Н5-276 посвідчений на Харківській товарній біржі, форма власності приватна (а.с. 10). Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу квартири за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Дія актів цивільного законодавства в часі регламентована ст. 5 ЦК України. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Договір купівлі-продажу житлового будинку укладений в 1998 році, отже, на правовідносини щодо його укладення поширюється чинний на той час Цивільний кодекс Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 153, 224 ЦК України (в редакції 1963 р.), чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу, яка передбачає, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.07.1978 року № 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 року № 13 та від 25.05.1998 року № 15) було роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 р. №121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 р. за №399/2839, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, серед іншого, на підставі договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею, здійснюють державні комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Так, відповідно до інформаційної довідки КП ТІ «Інвенрос» №01-22/241 від 14.05.2025, [PERSON] є власником на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №Н5-276 від 22.04.1998 посвідченого Харківською товарною біржою (а.с. 10). Суд вважає встановленим, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1998 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу проведена СМГДПТІ «Інвентаризатор». При цьому, реєстрація бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на придбаний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. З урахуванням викладених обставин, положень законодавства, беручи до уваги що на сьогоднішній час втрачена можливість нотаріального посвідчення договору, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору і вони виконані повністю, суд вважає, що наявні підстави для визнання договору дійсним згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 р.

Outcome: approved