Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, стягнення моральної шкоди. Вимоги позову мотивовано тим, що позивачка працювала на посаді практичного психолога у ліцеї №15 Львівської міської ради. Після зміни керівництва, ситуація в колективі стала напруженою, та вона піддавалася мобінгу з боку нової директорки [PERSON] . Так, директорка неодноразово погрожувала позивачці звільненням та перешкоджала належному виконанню нею посадових обов?язків. 08 жовтня 2024 року, складено акт, у якому зазначено, що підготовлений позивачкою план не відповідає нормам про психологічну службу у системі освіти України. При цьому, у самому акті не наведені конкретні приклади невідповідності його змісту чинному правовому регулюванню, лише міститься вказівка, що у плані психологиня посилається на помилкові нормативні документи, не зазначаючи їх. В акті також вказано на численні граматичні та стилістичні помилки, проте жодних конкретних прикладів у ньому не вказано. Директорка неодноразово вимагала написати заяву про звільнення за власним бажанням погрожуючи звільненням за порушення трудової дисципліни. Так, 22 квітня 2025 року, позивачка звернулась із заявою до директорки [PERSON] , у якій просила надати матеріали щодо проведення службового розслідування, зокрема протокол №1 від 31 березня 2025 року. Також, вимагала надати відповідь на подану доповідну та вчергове просила надати документи, якими обґрунтовується проведення службового розслідування, а також надати затверджений «План роботи практичного психолога на 2024-2025 рр.». У відповідь, отримала лист №90 від 22 квітня 2025 року, в якому повідомлялося про проведення засідання комісії з проведення службового розслідування, що відбудеться 24 квітня 2025 року. Ознайомлюючись з вказаним повідомленням, позивачка письмово зазначила, що директорка [PERSON] , в усній формі відмовилася надати документи та обгрунтування на доповідну і заяву [PERSON] . Крім того, вона повідомила, що не зможе прибути на засідання комісії з проведення службового розслідування, оскільки 24 квітня 2025 року припадає на четвер, що є методичним днем для практичних психологів під час якого вони беруть участь у семінарах, тренінгах тощо з підвищення кваліфікації, про що було відомо директорці. 23 квітня 2025 року вона звернулась із заявою до директорки, в якій письмово виклала вищезазначені обставини та письмово просила повідомити про розгляд даної заяви. Згодом їй стало відомо, що 24 квітня 2025 року, було складено «Акт про відсутність практичного психолога [PERSON] на робочому місці». Позивачка наголошує, що відповідно до графіка роботи адміністративно-педагогічного персоналу Ліцею №15 ЛМР, затвердженого зборами трудового колективу Ліцею №15 ЛМР від 30 серпня 2024 року №1, для практичного психолога [PERSON] , четвер визначено як методичний день, коли вона виконує свої трудові обов?язки поза межами ліцею, зокрема бере участь в семінарах, курсах підвищення кваліфікації тощо. Директорці та підписантам вищезазначеного акту було відомо, що відсутність позивачки у приміщенні школи була зумовлена участю у семінарі «Психологічний супровід учнів з особливими освітніми потребами в умовах інклюзивного навчання», про що завчасно письмово повідомлено, а її участь у вищезгаданому семінарі є виконанням трудових обов?язків, передбачених пунктом 3.15. Посадової інструкції практичного психолога. 07 травня 2025 року наказом №126-К, позивачку було звільнено з посади практичного психолога на підставі висновку комісії з проведення службового розслідування (Протокол №5 від 06.05.2025), у зв?язку з невідповідністю займаній посаді відповідно до п.2 ст. 40 КзПП України. Враховуючи вищевикладене, просить суд: визнати незаконними та скасувати Наказ Ліцею № 15 Львівської міської ради №122-К від 01 липня 2025 року «Про оголошення догани практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] ; визнати незаконними та скасувати Наказ Ліцею № 15 Львівської міської ради №123-К від 01 травня 2025 року «Про зняття преміювання практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] »; визнати незаконним та скасувати Наказ Ліцею № 15 Львівської міської ради №126-К від 07 травня 2025 року «Про звільнення [PERSON] з посади практичного психолога Ліцею №15» та поновити її на посаді практичного психолога Ліцею №15 Львівської міської ради; стягнути з відповідача середній заробіток за вимушений прогул з дня незаконного звільнення до дня набрання законної сили рішенням суду про поновлення на роботі. Крім того, зазначає, що внаслідок вищезазначених неправомірних дій директорки ліцею, вона зазнала значних психоемоційних страждань, які проявилися у формі гострого стресу, постійної тривожності, розладів здоров?я, у тому числі панічних атак та гіпертонічних кризів, а тому, просить також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 40 000 гривень. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2025 року відзив представника відповідача, в цивільній справі повернуто без розгляду, з огляду на невиконання адвокатом вимог п.2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України. Відзив з усуненням процесуальних порушень, зазначених у вказаній ухвалі на адресу суду направлено не було. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання. Судом було встановлено, що наказом від 27 березня 2009 року №2601-12/129, Департаменту гуманітарної політики ЛМР «Про затвердження результатів атестації практичним психологам навчальних закладів м. Львова», [PERSON] , встановлено кваліфікаційну категорію «спеціаліст ІІ категорії» /а.с.24-25/. Згідно акту №1 від 08 жовтня 2024 року «Про недобросовісне виконання посадових обов`язків психологинею ліцею №15 ЛМР [PERSON] », річний план практичного психолога ліцею [PERSON] , поданий на затвердження директорці ліцею, не відповідає нормам Положення про психологічну службу в системі освіти України, рекомендаціям МОН від 08.08.2024р. №21/08-1233 «Про методичні рекомендації. Пріоритетні напрямки роботи психологічної служби в системі освіти України у 2024/2025 навчальному році», а саме: у річному плані роботи практичного психолога на 2024/2025 н.р. є посилання на нормативну базу, яка регламентує діяльність практичного психолога/психологині закладу освіти. У зазначеному переліку [PERSON] посилається на документи, які не мають жодного стосунку до діяльності практичного психолога/психологині закладу освіти. Відповідно до п.7 Р.ІІІ Положення про психологічну службу в системі освіти України, практична психологиня повинна знати чинне законодавство щодо діяльності психологічної служби. 2. Відповідно до Положення про психологічну службу в системі освіти України та внесених змін до Положення вся робота практичного психолога/психологині проводиться за напрямками: діагностика, корекція, профілактика, навчальна діяльність, консультування, зв?язки з громадськістю і просвіта. У своєму плані [PERSON] зазначила такі основні напрямки роботи: психодіагностична робота, консультативна робота, корекційно відновлювальна та розвивальна робота, психологічна просвіта, зв?язки з громадкістю, що не відповідає п.4 р. ІІІ Положення про психологічну службу в системі освіти України. У плані роботи [PERSON] багато назв служб, які не існують, найменування застарілі, не відповідають чинному законодавству, допущено багато стилістичних і граматичних помилок /а.с.33/. Відповідно до наказу «Про проведення службового розслідування за фактом виявлення порушення посадових обов`язків практичним психологом ліцею №15 ЛМР [PERSON]» від 24 березня 2025 року, директорка наказала провести службове розслідування щодо неналежного виконання посадових обов?язків практичним психологом [PERSON] , у період з 24 березня 2025 року по 04 квітня 2025 року. Створено комісію для проведення службового розслідування. Комісії забезпечено аналіз скарг та зауважень щодо виконання посадових обов?язків психологом отримання пояснень від працівника щодо виявлених порушень вивчення відповідності виконуваних функцій вимогам посадової інструкції оформлення результатів розслідування відповідним актом за підсумками розслідування комісії до 09 квітня 2025 року, зобов`язано подати письмовий висновок та пропозиції щодо подальших дій до керівника закладу освіти /а.с.34/. Як вбачається з протоколу №1 засідання комісії зі службових розслідувань від 31 березня 2025 року, згідно якого на порядку денному слухалось проведення службового розслідування щодо психологині [PERSON] . Так, згідно вказаного протоколу, на засідання комісії запросили психологиню [PERSON] , де їй повідомили про службове розслідування стосовно проведеного опитування «Суїцидальні нахили в підлітків» та ознайомили з наказом. З розповіді психологині комісія дізналася, що дане опитування було проведено згідно з її планом роботи (з її слів директорка ліцею не дала план роботи, не був затверджений) та на запит учениці 7-Б класу. У розмові [PERSON] підтвердила, що проводила опитування в 6-А класі, хоча в пояснювальній записці про це не вказала. У розмові з психологинею комісія хотіла отримати відповідь на три питання: Питання 1: - Який тест в опитуванні використала психологиня? Відповідь: - З інтернету. Питання 2: - Чи використання даної методики обговорювався на супервізійній зустрічі психологів? Відповідь: - Ні. Питання 3:Чи даний тест валідний і пройшов експертну оцінку, і чи відповідає віковій категорій дітей, серед яких проведено опитування? Відповіді не отримали. Відтак, комісія хвалила: повідомити [PERSON] , що вона продовжує виконувати свої посадові обов?язки (відвідує курси, зібрання, працює з дорослими (батьками, вчителями, працівниками ліцею)), але відсторонюється від роботи з учнями ліцею на час службового розслідування. Зобов?язано психологиню [PERSON] , надати звіт про проведені відповідні профілактичні заходи та узагальнені висновки за результатами проведених опитувань. Зобов`язано звернутися до доцента кафедри спеціальної освіти, кандидата психологічних наук Сулятицького, провести експертну оцінку даної методики: чи може дана методика використовуватися в освітньому середовищі і для якої вікової категорії /а.с.35-36/. Суду було також надано доповідну записку на ім`я директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від позивачки [PERSON] , згідно якої, у вересні 2024 року практичним психологом Ліцею № 15ЛМР, [PERSON] , було подано на перевірку та затвердження План роботи практичного психолога на 2024-2025 роки директору даного Ліцею №15 ЛМР [PERSON] , 14 жовтня 2024 року у зв?язку із ненаданням директором Ліцею №15ЛМР затвердженого Плану роботи практичного психолога на 2024-2025 роки (документу щодо зауважень) нею повторно для перевірки та затвердження на електронну адресу [INFO] Ліцею №15 ЛМР надіслано План роботи практичного психолога на 2024-2025 роки. Станом на 08 жовтня 2024 року та на 28 березня 2025 року директором [PERSON] , не надано практичному психологу [PERSON] затвердженого Плану роботи практичного психолога на 2024-2025 роки або акту щодо зауважень та інших документів, які б підтверджували факт повідомлення її щодо не відповідності Плану роботи практичного психолога на 2024-2025 роки нормам. Повідомлено, що директором Ліцею [PERSON] не було надано практичному психологу Ліцею акт від 08 жовтня 2024 року № 1 протягом орієнтовно семи місяців (78% навчального року). Таким чином, ліцей працює без затвердженого Плану роботи практичного психолога на 2024-2025 роки з вини директора. Крім того, 31 березня 2024 року директор ліцею [PERSON] короткочасно у присутності комісії пред?явила затверджений План роботи практичного психолога на 2024-2025 роки, однак відмовила у його наданні. Також повідомлено, що станом на 01 квітня 2025 року посадовими особами Ліцею №15 не надано [PERSON] , посадової інструкції практичного психолога для ознайомлення, підписання та одержання завіреної копії, а також Плану роботи практичного психолога на 2024-2025 роки та графіка роботи на 2024-2025 роки, як це передбачено чинним законодавством. Наказ про проведення службового розслідування за фактом виявленого порушення посадових обов?язків практичним психологом Ліцею №15 [PERSON] , від 24 березня 2025 року №60 (надано для ознайомлення 31 березня 2025 року). Неодноразово в усній формі директор Ліцею №15 наголошувала написати заяву на звільнення. Повідомила, що звільнятися із займаної посади не планувала та не планую так, як у воєнний час у неї на утриманні двоє неповнолітніх синів. Враховуючи вищенаведене просила забезпечити надання посадової інструкції практичному психологу Ліцею N?15 [PERSON] для ознайомлення, підписання та одержання завіреної копії, затверджений План практичного психолога на 2024-2025 роки, графік роботи на 2024-2025 роки /а.с.37-38/. В матеріалах справи міститься також повторне звернення /а.с.60-61/. Згідно заяви на ім`я директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від позивачки [PERSON] , така просила надати для ознайомлення матеріали справи щодо проведення службового розслідування практичного психолога [PERSON] , станом на 18 квітня 2025 року (в тому числі Протокол №1 від 31 березня 2025 року, засідання комісії з проведення службового розслідування). Також, 01 квітня 2025 року подано директору [PERSON] доповідну з обгрунтуванням у справі щодо проведення службового розслідування та з проханням забезпечити надання документів, в тому числі затвердженого плану роботи практичного психолога [PERSON] , на 2024- 2025року. Станом на даний час директором не забезпечено надання вказаного плану. Враховуючи вище наведене повторно просила надати затверджений план роботи практичного психолога [PERSON] , на 2024-2025 року. Окрім цього сила згідно чинного законодавства надати у письмовій формі обґрунтування щодо проведення службового розслідування практичного психолога [PERSON] та витребування протоколів опитування «Суїцидальні нахили у підлітків» учнів 6А, 7А, 7Б, 7B, 7Г,8А,8Б, 8В, 8Г, 9А, 9Б, 9В класів. Поряд з цим, повідомила, що надання узагальнених протоколів опитування «Суїцидальні нахили у підлітків» можливе після отримання затвердженого плану, даного обгрунтування та офіційного роз?яснення методиста ЦПРПП [PERSON] /а.с.45/. 22 квітня 2025 року, директорка ліцею №15 ЛМР просила позивачку прибути на засідання комісії з проведення службового розслідування, що відбудеться 24 квітня 2025 року о 13:00, на якому буде розглянуто вищевказану заяву від 22 квітня 2025 року. Відповідно до письмового пояснення, наданого психологинею ліцею [PERSON] на ім?я директорки Ліцею N?15 ЛМР : 24.03.2025 надати до 24.04.2025 р. протоколи результатів опитування «Суїцидальні нахили у підлітків» серед учнів 6-А, 7-А, 7-Б, 7-В, 7-Г, 8-А, 8-5, 8-В, 8-Г, 9-А, 9-5, 9-В класів та звіт про проведення профілактичних заходів, здійснених за результатами вищезгаданого опитування /а.с.44. Згідно заяви від 23 квітня 2025 року, на ім`я директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від позивачки [PERSON] , така у зв?язку із запрошенням голови спільноти практичних психологів [PERSON] від 23 квітня 2025 року, щодо прибуття 24 квітня 2025 року на семінар «Психологічний супровід учнів з особливими освітніми потребами в умовах інклюзивного навчання», просила перенести засідання комісії щодо проведення службового розслідування, яке передбачене на 24 квітня 2025 року ( наказ Ліцею N?15 ЛМР від 22.04.2025 номер 90) /а.с.46/. Згідно акту від 24 квітня 2025 року про відсутність працівника на робочому місці від 24 квітня 2025 року, працівники Ліцею №16 ЛМР склали цей акт про те, що 24 квітня 2025 року з 13.00 до 17.30 годин практичний психолог Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] відсутня на своєму робочому місці без повідомлення поважної причини. Відповідно до внутрішнього трудового розпорядку, така відсутність вважається порушенням трудової дисципліни /а.с.47-48/. Згідно протоколу №2 засідання комісії зі службових розслідувань від 24 квітня 2025 року, у зв?язку з відсутністю під час засідання психологині [PERSON] , надійшла пропозиція: перенести чи продовжити засідання комісії? Вирішили провести голосування. Голосували - 5 членів комісії: "за" - 5; "Проти" - 0. Провівши голосування та отримавши одностайну відповідь, комісія продовжує свою роботу. Слухали Голову комісії, [PERSON] , яка повідомила про ситуацію, що відповідно до наказу Ліцею №15 ЛМР N?84 від 18 квітня 2025 року "Про введення в дію рішення засідання комісії з проведення службового розслідування" психологиня [PERSON] до 24 квітня 2025 року, повинна була надати директорці Ліцею №15 ЛМР узагальнені протоколи результатів опитування "Суїцидальні нахили у підлітків" учнів 6А, 7А, 7Б, 7В, 7Г, 8А, 85, 8В, 8Г, 9А, 95, 9В класів та надати звіт про проведені відповідні профілактичні заходи за результатами опитування. Станом на 24 квітня 2025 року, на час проведення засідання комісії, узагальнені протоколи проведених опитувань та звіт про проведені профілактичні заходи не надано. Виникло питання: чи вважати заяву [PERSON] №18 від 22 квітня 2025 року та №20 від 23 квітня 2025 року обґрунтуванням неподачі документів. Слухали [PERSON] , що дії психологині є невиконанням службових обов?язків. [PERSON] рекомендував, у разі невиконання наказу адміністрації, притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Пацівник зобов?язаний сумлінно виконувати свої трудові обов?язки та дотримуватися встановлених правил внутрішнього трудового розпорядку. Виконання наказів і розпоряджень керівництва є обов?язковим, якщо вони видані в межах повноважень. За невиконання чи неналежне виконання без поважних причин законних розпоряджень адміністрації психолог несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. Рекомендувати директору Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] надати практичному психологу [PERSON] час для надання узагальнених протоколів до наступного засідання комісії, яке призначити на 11 год 29 квітня 2025 року. Обговорювали заяву психолога [PERSON] №18 від 22 квітня 2025 року, у якій вона вказує, що хоче отримати матеріали розслідування комісії в паперовому варіанті. Обговоривши дану інформацію, комісія вирішила, що [PERSON] з матеріалами розслідування може ознайомитися в будь-який зручний для неї час, а також зробити фото чи відео матеріалів. Але директор ліцею не зобов?язана надавати копії документів. Комісія ознайомилася зі змістом доповідної практичного психолога [PERSON] на ім?я директора Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] від 01 квітня 2025 року, в процесі обговорення комісія встановила, що перший план роботи психологиня надала 08 квітня 2024 року, на затвердження у друкованій формі. Але план не відповідав методичним рекомендаціям, тому план роботи психолога не був затверджений, про що складено Акт про недобросовісне виконання посадових обов?язків (від 08 квітня 2024 року). 14 жовтня 2024 року, на електронну пошту ліцею психолог [PERSON] надіслала проєкт другого плану роботи психолога. Директор ліцею порадила [PERSON] , що вона може подати його на затвердження у паперовій формі. Але нового плану роботи (друкований варіант) психолог [PERSON] не подала, тому працювала без затвердженого плану роботи. Крім того, у процесі роботи з доповідною, комісія встановила, що даний документ містить компроментуючі матеріали щодо адміністрації (директора) [PERSON] це є порушенням честі, гідності та ділової репутації директора. Право на захист честі, гідності і ділової репутації закріплено у ч. 4 ст. 32 Конституції України та у ст. 277 ЦКУ. На запит першого протоколу службового розслідування, комісія ознайомилася із відгуком Голови Українського Центру психології безпеки п. Івана Сулятицького. Висновок: опитувальник, використаний психологинею, не є валідизованим. Ухвалили: відкласти роботу комісії до вівторка, 29 квітня 2025 р., та запросити [PERSON] для спростування наклепів та певної інформації. У разі неспростування певних образливих форм до наступного засідання, комісія рекомендує звернутися до суду для спростування наклепу. Рекомендувати оголосити письмове попередження практичному психологу [PERSON] , за невиконання службового доручення (наказу) керівника, що є порушенням трудової дисципліни відповідно до ст. 139 К3пП України. Інформувати [PERSON] що у разі повторного порушення вимог чинного законодавства та посадових обов?язків до неї можуть бути застосовані заходи дисциплінарного впливу відповідно до ст. 147 КЗпП України /а.с.49-52/. В матеріалах справи також міститься повідомлення директорки ліцею №15 ЛМР від 25 квітня 2025 року, згідно якого [PERSON] , просили прибути на засідання комісії з проведення службового розслідування, що відбудеться 29 квітня 2025 року о 11:00 для ознайомлення з матеріалами службового розслідування, а також надати письмові пояснення щодо можливих причин вашої відсутності на роботі 24 квітня 2025 року з 13 год. 00 хв по 17 год. 30 хв. /а.с.53-54/. Наказом від 25 квітня 2025 року №88, у зв?язку з невиконанням наказу Ліцею №15 ЛМР N?84 від 18 квітня 2025 року, "Про введення в дію рішення засідання комісії з проведення службового розслідування" практичним психологом [PERSON] , оголошено письмове попередження практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] за невиконання п. 2.1 та п.2.2 наказу Ліцею №15 ЛМР N?84 від 18.04.2025р. "Про введення в дію рішення засідання комісії з проведення службового розслідування", що є порушенням трудової дисципліни відповідно до ст. 139 КпП України. Практичному психологу [PERSON] : до 10 год 29 квітня 2025 року надати директорці Ліцею №15 ЛМР узагальнені протоколи результатів опитування "Суїцидальні нахили у підлітків" учнів 6А, 7А, 75, 7В, 7Г, 8А, 85, 8В, 8Г, 9А, 9Б, 9В класів. До 10 год 29 квітня 2025 року, надати звіт про проведені відповідні профілактичні заходи за результатами опитування. У разі повторного порушення - питання може бути винесено на розгляд щодо застосування дисциплінарного стягнення. Контроль за виконанням даного наказу залишила за собою /а.с.55/. В матеріалах справи також міститься повідомлення директорки ліцею №103 ЛМР від 30 квітня 2025 року, згідно якого [PERSON] , просили прибути на засідання комісії з проведення службового розслідування, що відбудеться 01 травня 2025 року о 10:00 год. /а.с.63/. Згідно заяви від 30 квітня 2025 року, на ім`я директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від позивачкою [PERSON] , повідомлено про засідання щодо прибуття 01 травня 2025 року на 10.00 год «Супервізія з психотерапевтом [PERSON]», яке заплановано на 01 травня 2025 року о 10.00 год. 30 квітня 2025-02 травня 2025 року, нею подано заяву з проханням перенести зазначене засідання у зв?язку з прибуття 01 травня 2025 року на 10:00 год « Супервізія з психотерапевтом [PERSON]». Однак у повідомлені директора відсутня будь - яка відповідь або реакція щодо звернення. Происла надати офіційне роз?яснення стосовно розгляду заяви про перенесення засідання та повідомити про подальші дії з цього питання /а.с.64/. Наказом від 30 квітня 2025 року №96 директоркою вирішено: практичному психологу [PERSON] надати письмове пояснення щодо причин невиконання наказів директора стосовно подання: узагальнених протоколів результатів опитування "Суїцидальні нахили у підлітків"; звіту про проведені профілактичні заходи за результатами опитування /а.с.65/. Наказом від 01 травня 2025 року №122-к, оголошено догану практичному психологу Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] , за порушення внутрішнього трудового розпорядку, невиконання посадової інструкції практичного психолога [PERSON] , затвердженої директором Ліцею №15 ЛМР 31.08.2022, Положення про психологічну службу в системі освіти України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України N? 616 від 22 травня 2018 року (зі змінами та доповненнями) /а.с.69-70/. Наказом від 01 травня 2025 року №123-к, знято преміювання практичному психологу [PERSON] , в розмірі 50% від посадового окладу за квітень 2025 року/а.с.71/. Відповіддю директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від 05 травня 2025 року, згідно якої директорка зазначила, що доповідна записка від 01 квітня 2025 року, що подана позивачкою не має підпису, що позбавляє її юридичної чинності, оскільки підпис є обов?язковим реквізитом офіційного документа. Крім того, доповідна адресована самій особі, на дії якої вона написана ( [PERSON] ), що створює конфлікт інтересів некоректним з точки зору діловодства. Крім того, хоча документ був фізично вручений та підтверджений підписом, він не був офіційно зареєстрований у вхідній документації закладу, а отже не підлягає офіційному розгляду та контролю за строками /а.с.74-75/. Наказом від 07 травня 2025 року №126-к, про звільнення [PERSON] , з посади практичного психолога ліцею №15 ЛМР, у зв`язку з невідповідністю займаній посаді на підставі п.2 ст. 40 КзПП /а.с.82/, з яким позивачка ознайомилася 13 травня 2025 року /а.с.83/. Протоколом №5 засідання комісії зі службових розслідувань від 06 травня 2025 року, згідно якого в п`ятницю, 02 травня 2025 року, о 16.30 год практичний психолог [PERSON] принесла на реєстрацію документи. Коли секретар-діловод [PERSON] відмовилася відразу зареєструвати документацію, як вхідну, [PERSON] викликала наряд поліції. Працівники поліції намагалися їй пояснити, що є процедура, що документи у встановленому порядку пройдуть реєстрацію, якщо вона не погоджується, може подати заяву на дії директора та секретаря-діловода в робочий час до відділення поліції. На запитання комісії, які підстави стали причиною для звернення до поліції, [PERSON] відповіла: "Я нічого пояснювати не буду". У понеділок зранку ситуація повторилася. [PERSON] знову викликала наряд поліції. Директор Ліцею змушена була перервати освітній процес (були уроки згідно з розкладом), тривалий час разом із представниками поліції чекали, поки [PERSON] пішла до себе в кабінет писати заяву на дії працівників ліцею (директора та секретаря-діловода), на дії працівників поліції (відмовилися складати Акт), весь час комусь телефонувала і повторювала все, що їй говорив співрозмовник по телефону. У процесі суперечки звинувачувала директорку ліцею у знищенні підпису на доповідній від 01.04.2025 (так і незрозуміло про чий підпис ішла мова). Так і не отримавши скаргу, представники поліції залишили заклад освіти. Через дії [PERSON] було зірвано освітній процес у 8-х класах. На питання комісії, які були обгрунтовані причини чи підстави повторного звернення до поліції 05.05.2025, відповідати відмовилася "Я не відповідаю на питання" На запрошення директора Ліцею N?15 ЛМР офіцер СОБ [PERSON] фіксував усе, що відбувалося в кабінеті та приймальні директора. Оскільки не було фактичних підстав чи обґрунтованих причин для виклику наряду поліції комісія рекомендує директору Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] звернутися з відповідною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за хибні виклики поліції, що призвело до зриву освітнього процесу 05.05.2025 року. Рекомендувати директору Ліцею звернутися до Головного управління Національної поліції у Львівській області з офіційним запитом щодо надання матеріалів відеозйомки за участю офіцера СОБ (Служба Освітньої Безпеки) [PERSON] , які були здійснені у межах виконання ним службових обов?язків (02.05.2025, 05.05.2025, 06.05.2025). Долучити отримані матеріали до матеріалів службового розслідування. Під час засідання комісії з службового розслідування (Протокол N?3 від 29.04.2025) було встановлено факт, що практичний психолог [PERSON] , всупереч рішенню комісії (п1. Протоколу N?1 від 31.03.2025) та наказу Директора Ліцею N?15 ЛМР N?66 від 02.04.2025 "Про введення в дію рішення засідання комісії з проведення службового розслідування" проводила анкетування учнів 11- А класу. Акт був складений на засіданні комісії (Протокол N?4 від 01.05.2025). Акт надано [PERSON] для ознайомлення. Член комісії [PERSON] зачитав Акт про невиконання практичним психологом [PERSON] рішення комісії із службового розслідування Протоколу №1 від 31.03.2025, п.1 наказу директора Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] N?66 від 02.04.2025 "Про введення в дію рішення засідання комісії з проведення службового розслідування". На питання про причини невиконання наказів директора, Протоколів засідань комісії [PERSON] сказала "Я можу не відповідати" Ухвалили керівнику звернути увагу, що [PERSON] продовжує порушувати Посадову інструкцію практичного психолога, Правила внутрішнього трудового розпорядку, чинні норми законодавства, хоча вже була притягнута до відповідальності. Практичному психологу [PERSON] запропонували надати ще додаткові пояснення з питань, порушених під час службового розслідування. Відповіді не отримали Вивчивши матеріали службового розслідування, а також документи (згідно з п. 4 даного протоколу), що стосуються діяльності та неналежного виконання службових обов?язків, комісія встановила факти, які свідчать про професійну невідповідність та неодноразові дисциплінарні порушення практичного психолога Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] займаній посаді. Беручи до уваги всі матеріали, що долучені до службового розслідування, комісія рекомендує директору Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] прийняти рішення про розірвання трудових відносин із практичним психологом у зв?язку з виявленою невідповідністю займаній посаді. 2. У зв?язку з прийнятим рішенням, викладеним у п. 6 даного протоколу, роботу комісії завершити 07 травня 2025 року. 8 Заявою від 10 травня 2025 року, на ім`я директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від позивачки [PERSON] , надійшла заява, що зареєстрована 11 травня 2025 року о 09 год. 26 хв., у зв?язку з попередніми письмовими заявами та доповідною запискою від 01.04.2025 року, а також відповідно до наказів директора Ліцею N?15 ЛМР, надала узагальнені результати та звіт про тестування у таких класах: 7-А, 7-Б, 7-В. 8-5. 8-В, 9-А, 9-Б, а також звіт про проведену профілактику суїцидальної поведінки /а.с.66/. Суду було також надано особистий листок по обліку кадрів [PERSON] , /а.с.19-22/ диплом про перепідготовку /а.с.23/, атестаційні листи /а.с.26-27, 29-30, 31-32/, свідоцтво про підвищення кваліфікації /а.с.28/, звернення позивачки до директора департаменту освіти та культури Львівської міської ради /а.с.56-59/, заява позивачки від 30 квітня 2025 року /а.с.62/ службову записку [PERSON] /а.с.75/, заявами [PERSON] , начальнику відділу освіти /а.с.76-78,80/, заявою [PERSON] , на ім`я директора [PERSON]. від 06 травня 2025 року, запереченнями [PERSON] , на ім`я директора [PERSON]. від 07 травня 2025 року, копія трудової книжки /а.с.91/, свідоцтво про народження [PERSON] , [PERSON] /а.с.93-94/, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області №450/1649/17 /а.с.95-96/, подяки, сертифікати на ім`я [PERSON] /а.с.97-115/. Відповідно до ст. 141 КЗпП України роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню), уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Статтею 147 КЗпП України визначено, що звільнення є одним із видів стягнення за порушення трудової дисципліни. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Щодо долученого до матеріалів справи акту №1 від 08 жовтня 2024 року «Про недобросовісне виконання посадових обов`язків психологинею ліцею №15 ЛМР [PERSON] », суд вважає за необхідне зазначити наступне. З змісту вказаного акту вбачається, що комісією нібито встановлено порушення в роботі психологині ліцею [PERSON] , проте викладені у ньому висновки не містять жодної конкретики. Так, у документі зазначено, що психологинею в переліку посилань наведено документи, які начебто не мають жодного стосунку до діяльності практичного психолога закладу освіти. Водночас, сам акт не містить жодного переліку таких документів, не наведено їх найменування, змісту чи хоча б орієнтовного опису, а також не зазначено, у чому саме полягає їхня невідповідність. Крім того, зазначено, що у своєму плані [PERSON] , зазначила такі основні напрямки роботи: психодіагностична робота, консультативна робота, корекційно відновлювальна та розвивальна робота, психологічна просвіта, зв?язки з громадськістю, що не відповідає п.4 р. ІІІ Положення про психологічну службу в системі освіти України. В той же час, згідно положення, на яке посилаються члени комісії, зокрема: Положення про психологічну службу в системі освіти України, рекомендаціям МОН від 08.08.2024р. №21/08-1233 «Про методичні рекомендації. Пріоритетні напрямки роботи психологічної служби в системі освіти України у 2024/2025 навчальному році», що є в вільному доступі в мережі інтернет, такий містить вказані позивачкою напрямки роботи, та є рекомендованими під час діяльності практичного психолога. Окремої суд звертає увагу й на твердження комісії про те, що у плані роботи [PERSON] нібито використано назви служб, які не існують, застарілі найменування, а також допущено багато стилістичних і граматичних помилок. Водночас, комісією не наведено жодного прикладу таких назв, не уточнено, які саме з них вважаються застарілими чи некоректними, та не вказано, скільки саме стилістичних або граматичних помилок було виявлено. Більше того, комісією не зазначено, яким чином виявлені орфографічні неточності, навіть якщо припустити їх існування, можуть впливати на якість чи ефективність виконання психологинею своїх посадових обов`язків. Крім того, матеріали справи не містять жодних підтверджень щодо належного призначення складу комісії для складення акту №1 від 08 жовтня 2024 року «Про недобросовісне виконання посадових обов`язків психологинею ліцею №15 ЛМР [PERSON] », зокрема директорки [PERSON] , заступниці директорки [PERSON] та голови ПК Даньо О. До акту не долучено жодного розпорядчого документа, наказу чи протоколу, який би підтверджував їхні повноваження на участь у розгляді питання про недобросовісне виконання посадових обов`язків працівників ліцею. Щодо наказу «Про проведення службового розслідування за фактом виявлення порушення посадових обов`язків практичним психологом ліцею №15 ЛМР [PERSON]» від 24 березня 2025 року, згідно директорка наказала провести службове розслідування щодо неналежного виконання посадових обов?язків практичним психологом [PERSON] , у період з 24 березня 2025 року по 04 квітня 2025 року, суд зазначає наступне. Вказаний наказ не містить жодних відомостей щодо обставин, які стали підставою для його видання, а саме - не зазначено, які саме факти, дії чи бездіяльність практичної психологині [PERSON] стали приводом для ініціювання службового розслідування, ким вони були виявлені та в чому конкретно полягає нібито неналежне виконання нею посадових обов`язків. Відсутність будь-яких обґрунтованих підстав для початку розслідування свідчить про формальний та упереджений характер такого рішення. Суд зауважує, що подібна практика суперечить принципам добросовісності та правової визначеності у трудових правовідносинах, оскільки безпідставне ініціювання службових розслідувань створює атмосферу психологічного тиску на працівника, перешкоджає його нормальній, спокійній та ефективній роботі, підриває авторитет у колективі та завдає шкоди діловій репутації. Такі дії роботодавця не лише порушують право особи на повагу до честі й гідності у трудовій сфері, а й фактично можуть розглядатися як елемент тиску чи дисциплінарного переслідування без належних правових підстав. Щодо наявного в матеріалах справи протоколу №1 засідання комісії зі службових розслідувань від 31 березня 2025 року, згідно якого на порядку денному слухалось проведення службового розслідування щодо психологині [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, психологиня провела опитування «Суїцидальні нахили в підлітків» на запит учениці 7-Б класу, однак, не було встановлено чи дана методика може використовуватися в освітньому середовищі і для якої вікової категорії, внаслідок чого, психологиню відсторонено від роботи з учнями ліцею на час службового розслідування. Разом із тим, суд вважає, що вказані дії комісії були однобічними та формальними, оскільки матеріали справи не містять жодних даних про те, які саме заходи були вжиті директоркою ліцею та членами комісії у відповідь на сам факт звернення дитини із запитом, який прямо стосувався суїцидальних намірів. Не наведено жодних доказів того, що адміністрацією навчального закладу було вжито невідкладних дій, спрямованих на забезпечення психологічної безпеки цієї дитини, зокрема - проведення бесіди, індивідуальної консультації із залученням фахівців або повідомлення відповідних служб. Суд звертає особливу увагу на те, що питання виявлення навіть потенційних суїцидальних нахилів у дітей є надзвичайно чутливим і потребує негайного реагування, особливо в умовах воєнного стану, коли рівень психологічної напруги серед дітей і підлітків істотно підвищений. За таких обставин саме директорка ліцею, як керівниця закладу освіти, зобов`язана була ініціювати відповідні заходи профілактичного та підтримуючого характеру, спрямовані на недопущення розвитку подібних намірів серед учнів, забезпечення психологічної стабільності та безпеки освітнього середовища. Однак, жодних підтверджень таких дій матеріали справи не містять, що свідчить про формальний підхід керівництва до вирішення питання, яке має потенційно фатальні наслідки. Щодо акту від 24 квітня 2025 року про відсутність працівника на робочому місці від 24 квітня 2025 року, а саме того, що 24 квітня 2025 року з 13.00 до 17.30 годин практичний психолог Ліцею N?15 ЛМР [PERSON] відсутня на своєму робочому місці без повідомлення поважної причини, суд зазначає наступне. Згідно наявної в матеріалах справи заяви від 23 квітня 2025 року, на ім`я директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від позивачки [PERSON] , така у зв?язку із запрошенням голови спільноти практичних психологів [PERSON] від 23 квітня 2025 року, щодо прибуття 24 квітня 2025 року на семінар «Психологічний супровід учнів з особливими освітніми потребами в умовах інклюзивного навчання», просила перенести засідання комісії щодо проведення службового розслідування, яке передбачене на 24 квітня 2025 року (наказ Ліцею N?15 ЛМР від 22.04.2025 номер 90) /а.с.46/. Відтак, вказана заява від 23 квітня 2025 року, адресована директорці ліцею, в якій практичний психолог [PERSON] , повідомила про поважну причину своєї відсутності у зв`язку з участю в офіційному семінарі, свідчить про те, що працівниця заздалегідь повідомила адміністрацію навчального закладу про необхідність тимчасового залишення робочого місця та про своє бажання виконати професійні обов`язки у формі підвищення кваліфікації. Проте, директорка та члени комісії жодним чином не відреагували на подану заяву, не розглянули її у встановленому порядку, та не вжили заходів для перенесення засідання комісії, про що прямо просила позивачка, одноголосно проголосувавши про продовження роботи комісії, жодним чином не аргументувавши таке рішення. Такий підхід, на переконання суду свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків самою адміністрацією ліцею, оскільки розгляд поданих працівником заяв, що стосуються службових питань, зокрема перенесення службового засідання, є прямим обов`язком керівника установи. Ігнорування належним чином поданої заяви, а тим більше використання факту відсутності працівниці на робочому місці (в час, коли вона перебувала на професійному заході за запрошенням профільної спільноти) як підстави для складання акту про порушення трудової дисципліни, є проявом упередженого ставлення до працівниці. Щодо протоколу 2 засідання комісії зі службових розслідувань від 24 квітня 2025 року, суд зазначає наступне. Так, комісія обговорювала заяву психолога [PERSON] №18 від 22 квітня 2025 року, у якій вона вказує, що хоче отримати матеріали розслідування комісії в паперовому варіанті. Обговоривши дану інформацію, комісія вирішила, що [PERSON] з матеріалами розслідування може ознайомитися в будь-який зручний для неї час, а також зробити фото чи відео матеріалів, але директор ліцею не зобов?язана надавати копії документів. Незважаючи на очевидну логічність та законність такого прохання позивачки, комісія ухвалила рішення, що директорка нібито не зобов`язана надавати копії. Суд вважає таку позицію комісії не лише безпідставною, а й демонстрацією зневажливого ставлення до елементарних прав працівника. Матеріали справи не містять жодного посилання на норму закону, що надавала б директорці або комісії право обмежувати працівницю в ознайомленні з документами, які безпосередньо її стосуються. Жодного мотивованого пояснення, чому адміністрація ліцею вважає себе уповноваженою відмовляти у видачі копій документів, не наведено. Крім того, суд звертає увагу на очевидну непослідовність у діях адміністрації. Так, у той самий день комісія зазначила, що 14 жовтня 2024 року психолог [PERSON] , надіслала на офіційну електронну адресу ліцею проєкт другого плану роботи. Проте, директорка порадила подати документ виключно у паперовій формі, але нового плану роботи (друкований варіант) психолог [PERSON] не подала, тому працювала без затвердженого плану роботи. Відтак, на переконання суду у вказаних діях адміністрації наявні подвійні стандарти, адже коли піднімалося питання реалізації права позивачки на ознайомлення з матеріалами службового розслідування відносно неї, - то комісія відмовилася в наданні копій такого розслідування, в той же час, коли позивачка надіслала план роботи в електронному на адресу ліцею №15 ЛМР, та такий беззаперечно був отриманий директоркою, він не був прийнятий з огляду на відсутність паперового примірнику. Такий вибірковий підхід, на переконання суду викликає обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості керівництва ліцею відносно позивачки [PERSON] суд підкреслює, що комісією встановлено, що в доповідній записці [PERSON] , нібито містяться компрометуючі матеріали щодо директорки ліцею [PERSON] , які порушують її честь, гідність і ділову репутацію. Суд вважає подібне твердження голослівним, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цього. Комісія навіть не зазначила, які саме висловлювання чи формулювання могли мати «компрометуючий» характер, у чому полягає приниження честі чи гідності директорки, або як це може вплинути на її ділову репутацію. Такі заяви виглядають як спроба емоційно виправдати власну бездіяльність і перевести увагу з реальних фактів службових порушень на уявні образи. Суд також зазначає, що у своїй доповідній записці позивачка описала виключно фактичні дії керівництва, які обмежували її у виконанні посадових обов`язків, що підтверджується й матеріалами справи. Зміст доповідної не містить ані образ, ані недостовірної інформації - навпаки, у ній простежується її прагнення врегулювати конфліктні ситуації правовим шляхом, отримати посадову інструкцію практичному психологу Ліцею N?15 [PERSON] для ознайомлення, підписання та одержання завіреної копії, затверджений План практичного психолога на 2024-2025 роки, графік роботи на 2024-2025 роки, тобто документи, без яких неможливо повноцінно виконувати службові функції. Крім того, у своїй доповідній записці [PERSON] зазначила, що, на її переконання, дії директорки Ліцею №15 ЛМР [PERSON] , мають ознаки приниження честі, гідності та ділової репутації працівника, а також можуть розглядатися як спроба вплинути на її трудові права - зокрема, з метою зміни або навіть припинення трудових відносин. Позивачка обґрунтовано вказала, що систематичні дії керівниці створили атмосферу психологічного тиску, яка проявлялася у ворожому та образливому ставленні, постійному пошуку формальних приводів для критики її роботи, публічних зауваженнях і демонстративному ігноруванні професійної думки психологині. Зі змісту доповідної вбачається, що працівниця не намагалася принизити керівництво або дискредитувати її діяльність, а навпаки - відкрито повідомила про ситуацію, яка перешкоджає належному виконанню нею посадових обов`язків і негативно впливає на робочу атмосферу в колективі. Її звернення до адміністрації слід розцінювати як прагнення врегулювати конфлікт у правовому полі та звернути увагу на недопустимість цькування працівника на робочому місці. Позивачка прямо вказує на необхідність припинення у межах компетенції адміністрації ліцею проявів тиску та упередженості щодо неї. Відтак, на переконання суду наведені висловлювання жодним чином не містять образливих чи компрометуючих фраз на адресу директорки. Навпаки, вони підтверджують, що працівниця прагнула забезпечити виконання своїх обов`язків, усунути перешкоди в роботі, відновити справедливість і захистити власну професійну гідність. У цьому контексті її дії є цілком правомірними, виваженими та спрямованими на підтримання трудової дисципліни, а не на дестабілізацію робочого процесу. Крім того, суд зазначає, що навіть якби у директорки виникло суб`єктивне враження, що працівниця неправильно розуміє її дії, саме на ній лежить обов`язок ініціювати розмову для з`ясування обставин, усунення непорозумінь і збереження здорового психологічного клімату в колективі. Замість цього директорка, навпаки, допустила ескалацію конфлікту, чим порушила свої управлінські обов`язки. Також, суд зазначає, що в протоколі міститься рішення: «запросити [PERSON] для спростування наклепів», однак при цьому не вказано, які саме наклепи були допущені, у чому вони полягають і яку саме інформацію працівниця має спростовувати. Враховуючи вищевикладене, такий підхід демонструє повну відсутність правової культури у діях комісії, оскільки без конкретизації змісту «наклепів» вимога їх спростування є незрозумілою. Суд вбачає у цьому не прояв об`єктивного розслідування, а спробу тиску на працівницю з метою змусити її «визнати провину», якої вона фактично не вчиняла. Відтак, вказані дії директорки та членів комісії свідчать про поверховий, непрофесійний та упереджений підхід до розгляду ситуації, що суперечить як нормам трудового законодавства, так і елементарним засадам справедливості, об`єктивності та поваги до прав працівника. Щодо відповіді директорки ліцею №15 ЛМР [PERSON], від 05 травня 2025 року, згідно якої директорка зазначила, що доповідна записка від 01 квітня 2025 року, що подана позивачкою не має підпису, що позбавляє її юридичної чинності, оскільки підпис є обов?язковим реквізитом офіційного документа. Крім того, доповідна адресована самій особі, на дії якої вона написана ([PERSON]), що створює конфлікт інтересів некоректним з точки зору діловодства. Крім того, хоча документ був фізично вручений та підтверджений підписом, він не був офіційно зареєстрований у вхідній документації закладу, а отже не підлягає офіційному розгляду та контролю за строками /а.с.74-75/. Так, суд зазначає наступне. Наявна в матеріалах справи доповідна записка від 01 квітня 2025 року містить власноручний підпис позивачки, що підтверджує її авторство та надає документу юридичної сили відповідно до вимог діловодства. Підпис є підтвердженням волевиявлення особи, яка склала документ, тому відсутні підстави вважати таку доповідну неналежною чи недійсною. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вказана доповідна записка не лише була отримана директоркою, а й фактично розглянута нею та членами комісії зі службових розслідувань, про що свідчать відомості, викладені у протоколі від 24 квітня 2025 року. Комісія надала оцінку змісту цього документа, що є прямим доказом його належного подання та врахування в процесі проведення службового розслідування. Отже, посилання на те, що документ нібито не має юридичної сили, є безпідставним і спростовується фактичними діями самої директорки та створеної нею комісії. Разом із тим, суд звертає увагу, що твердження директорки про відсутність реєстрації документа у вхідній кореспонденції ліцею викликає сумніви щодо належного ведення діловодства. Невстановленим є те, чому, попри фактичне вручення та підтвердження отримання підписом посадової особи, документ не був зареєстрований у відповідному журналі. У випадку, якщо реєстрація не відбулася через недбалість або бездіяльність відповідальної особи, саме директорка, як керівниця закладу, мала б вжити заходів для притягнення винних до відповідальності, а не перекладати наслідки таких порушень на працівника, який подав документ у встановленому порядку. Більше того, позиція директорки є суперечливою: якщо документ, за її твердженням, не підлягає офіційному розгляду через відсутність реєстрації, то з яких підстав цей документ був предметом аналізу комісії та оцінювався в межах службового розслідування. Вказана непослідовність ставить під сумнів об`єктивність дій адміністрації ліцею в цілому. Щодо наказу від 07 травня 2025 року №126-к, про звільнення [PERSON] , з посади практичного психолога ліцею №15 ЛМР, у зв`язку з невідповідністю займаній посаді на підставі п.2 ст. 40 КзПП /а.с.82/, суд зазначає наступне. Так, вказаний наказ не містить жодних даних про те, в чому саме полягає невідповідність позивачки займаній посаді. Також суд зазначає, що ст. 40 КзПП розділяє звільнення працівника за виявленою невідповідністю працівника займаній посаді (п.2 ч.1 ст. 40 КзПП) та звільнення працівника через систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (п.3 ч.1 ст. 40 КзПП). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу №5 засідання комісії зі службових розслідувань від 06 травня 2025 року, фактичні обставини, які комісія поклала в основу своїх висновків, свідчать не про професійну невідповідність позивачки займаній посаді, а про нібито систематичне невиконання нею окремих розпоряджень адміністрації та внутрішніх правил трудового розпорядку. Тобто, комісія сама фактично констатувала дисциплінарний характер порушень, що за своєю правовою природою підпадають під іншу підставу для звільнення - пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП України, а не під пункт 2 цієї статті. Суд наголошує, що пункт 2 статті 40 КЗпП України передбачає звільнення у разі невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації чи стану здоров`я, тобто у випадках, коли працівник об`єктивно не може виконувати покладені на нього обов`язки. Водночас у протоколі комісії не наведено жодного доказу про те, що позивачка не володіє необхідним рівнем освіти, професійних знань, навичок чи досвіду для виконання функцій практичного психолога. Суд вважає неприпустимим змішування понять «невідповідність займаній посаді» та «порушення трудової дисципліни», оскільки таке довільне тлумачення норм трудового законодавства призводить до фактичного позбавлення працівника права на належний правовий захист та створює ситуацію, коли працівника звільняють не за об`єктивними, а за суб`єктивно сформульованими підставами. Отже, застосування директоркою пункту 2 статті 40 КЗпП України як правової підстави для звільнення [PERSON] , є юридично помилковим і безпідставним, оскільки наведені у рішенні комісії мотиви не відповідають суті такої підстави звільнення. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не скористався своїм правом на подання відзиву у встановленому законом порядку. Так, хоча відзив на позовну заяву формально був поданий, такий не був направлений усім учасникам справи, що є порушенням вимог частини третьої статті 178 ЦПК України. Таким чином, суд розглядає справу виключно на підставі наявних у матеріалах доказів, наданих позивачкою, оскільки з боку відповідача не було подано жодних документально підтверджених чи належним чином оформлених заперечень. Оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що доводи позивачки є послідовними, логічними, документально підтвердженими та знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду. Водночас, відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин, що додатково підтверджує обґрунтованість вимог позивачки. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі як такі, що підтверджені належними доказами та ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Конструкція частини першої статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку, що оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, яким визначено таке. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку. Так, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Враховуючи те, що позивача було незаконно звільнено з роботи у неї виникло право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, згідно відповіді № 1994906 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, заробітна плата позивачки перед звільненням (07 травня 2025 року) за березень 2025 року складала 20482,19 грн., за квітень 2025 року складала 22 734,31 грн. Відтак, середньомісячна зарплата позивачки становить 21 608,25 грн. В той же час, за період з 07 травня 2025 року по 11 листопада 2025 року було 135 робочих днів. Вартість одного робочого дня позивачки становить 997,3038 грн. Відтак, 997,3038 грн. х 135 робочих днів становить 134636,02 грн., які підлягають стягненню на її користь. Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи наведене, рішення суду слід допустити до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу (що за своєю правовою природою є заробітною платою) в частині стягнення за один місяць. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., суд зазначає наступне. Так, як на підставу заподіяння моральної шкоди позивачка посилається на те, що дії адміністрації Ліцею №15 ЛМР, спричинили особливо значні негативні наслідки для її психоемоційного стану та завдали сильного морального потрясіння. Просила врахувати те, що вона є одинокою матір?ю двох малолітніх дітей, які повністю перебувають на її утриманні. Позбавлення можливості здійснювати трудову діяльність внаслідок протиправної поведінки адміністрації Ліцею N?15 загрожує не лише її особистому добробуту, але й безпеці та благополуччю малолітніх дітей. Також, усвідомлення несправедливості звільнення її з роботи, усвідомлення неможливості в подальшому влаштуватись на аналогічну посаду за наявності такого запису у трудовій книжці, завдавала їй постійного, цілодобового душевного хвилювання. Внаслідок цього позивачка стала дратівлива та неспокійна, кардинально порушився і змінився її життєвий устрій, залишились розірваними соціальні зв?язки між рідними та друзями, відбулась повна дезорганізація життя. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, суд зазначає, що сам по собі факт незаконного звільнення працівника з роботи безумовно є дією, яка здатна спричинити моральну шкоду, оскільки така подія впливає на почуття власної гідності, викликає емоційні страждання, почуття безпорадності, тривоги та невизначеності у подальшому житті. Разом з тим, визначальним є не лише факт звільнення, а й наявність доказів, що підтверджують реальність моральних страждань, їх інтенсивність, тривалість та причинно-наслідковий зв`язок із протиправними діями відповідача. У даному випадку, позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що внаслідок саме дій адміністрації ліцею вона зазнала моральних страждань такого характеру та обсягу, на який посилається у позовній заяві. Матеріали справи не містять жодних документальних підтверджень - довідок, висновків психолога, показань свідків або інших доказів, які б свідчили, що внаслідок звільнення у позивачки погіршився психоемоційний стан, з`явилась дратівливість, неспокій, або суттєво порушився її звичний життєвий уклад. Зазначені обставини у позовній заяві викладені лише у формі оціночних суджень, які не мають підтвердження в об`єктивних доказах. Крім того, позивачкою не наведено жодного конкретного причинно-наслідкового зв`язку між фактом її звільнення та розірванням соціальних зв`язків із рідними чи друзями, дезорганізацією життя або неможливістю відновити звичний ритм існування. Також, суд звертає увагу на те, що позивачка, обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, посилалася на свій статус одинокої матері двох малолітніх дітей, проте жодних документальних підтверджень цього факту суду не надано. Матеріали справи містять лише рішення суду по справі №450/1649/17 про розірвання шлюбу, однак воно саме по собі не свідчить про те, що діти проживають виключно з позивачкою чи що батько дітей позбавлений батьківських прав або не бере участі у їх утриманні. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено наявності моральної шкоди у заявленому розмірі, а також не підтверджено доказами причинно-наслідковий зв`язок між діями адміністрації ліцею та її моральними стражданнями на суму 40 000 грн. Сам по собі факт незаконного звільнення, без доведення конкретних негативних наслідків психоемоційного чи соціального характеру, не може бути достатньою підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 5450 грн., за позовні вимоги: про стягнення моральної шкоди в розмірі 40 000 грн.; за визнання незаконними та скасування Наказу Ліцею № 15 Львівської міської ради №122-К від 01 липня 2025 року «Про оголошення догани практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] ; визнання незаконними та скасування Наказу Ліцею № 15 Львівської міської ради №123-К від 01 травня 2025 року «Про зняття преміювання практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. В той же час, оскільки позовні вимоги про визнання незаконними та скасування Наказу Ліцею № 15 Львівської міської ради №122-К від 01 липня 2025 року «Про оголошення догани практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] ; визнання незаконними та скасування Наказу Ліцею № 15 Львівської міської ради №123-К від 01 травня 2025 року «Про зняття преміювання практичному психологу Ліцею №15 ЛМР [PERSON] »., - задоволені в повному обсязі, судовий збір за них підлягає стягненню в повному обсязі в розмірі 2422, 40 грн. Оскільки в задоволенні майнової вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., відмовлено за безпідставністю, така не підлягає розподілу та стягненню на користь позивачки. Крім того, у відповідності до п. 1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відтак, за вимоги про: визнання незаконним та скасування Наказу Ліцею № 15 Львівської міської ради №126-К від 07 травня 2025 року «Про звільнення [PERSON] з посади практичного психолога Ліцею №15»; поновлення позивачки на посаді практичного психолога Ліцею №15 Львівської міської ради, судовий збір в розмірі 2422, 40 грн., з відповідача слід стягнути на користь держави, як за вимоги немайнового характеру. Крім того, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул з 07 травня 2025 року в розмірі 134636 гривень 02 копійки, є майновою вимогою, а відтак, судовий збір в розмірі 1346,36 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial