Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 22032000217910 від 11 листопада 2019 року у розмірі 88480,81 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 гривень. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що 11\~листопада 2019\~року між\~АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та\~ [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №\~22032000217910. Відповідно до\~умов Кредитного\~договору:\~цільове призначення\~Кредиту:\~на споживчі\~потреби;\~процентна ставка\~за користування\~Кредитом є\~фіксованою та\~нараховується на\~строкову заборгованість\~за Кредитом; клієнт підтверджує,\~що він\~самостійно ознайомився\~з інформацією\~на Офіційному\~сайті Банку,\~необхідною для\~отримання споживчого\~кредиту,\~він усвідомлено\~прийняв рішення\~щодо укладення\~цього Кредитного\~договору.\~Банк надав\~йому у\~письмовій формі\~актуальний на\~дату укладення\~цього Кредитного\~договору Паспорт\~споживчого кредиту\~та всю\~передбачену чинним\~законодавством України\~інформацію про\~умови кредитування,\~в тому\~числі для\~порівняння різних\~пропозицій Банку\~з метою\~прийняття Клієнтом\~обґрунтованого рішення\~про укладення\~цього Кредитного\~договору,\~а також\~що Банк\~не обмежував\~його у\~часі для\~ознайомлення із\~зазначеною інформацією\~та для\~прийняття рішення;\~кредитний договір\~укладений в\~2\~примірниках,\~що мають\~однакову юридичну\~силу,\~один \~для Клієнта,\~інший -\~для Банку; договір набуває\~чинності з\~моменту підписання\~Сторонами цього\~Кредитного договору\~та діє\~до повного\~виконання Сторонами\~зобов`язань за\~Договором. 28\~березня 2024\~року згідно\~умов Договору факторингу №\~28/03/24,\~АТ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО»\~відступлено право\~вимоги за\~Кредитним Договором\~№ 22032000217910\~від 11.11.2019\~на користь\~ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ЦИКЛ ФІНАНС»,\~а відповідно\~ТОВ «ЦИКЛ\~ФІНАНС» набуто\~право вимоги\~до Відповідача.\~Згідно Договору\~факторингу сума\~боргу перед\~Новим кредитором\~(ТОВ\~«ЦИКЛ ФІНАНС»)\~становить 88480,81\~грн.,\~з яких:\~заборгованість по\~тілу кредиту:\~65709,89\~гривень;\~заборгованість по\~відсотках:\~0,1\~копійок;\~заборгованість по\~комісії:\~22770,82\~гривень.\~Позивачем,\~ на\~адресу Відповідача,\~зазначену в\~Кредитному договорі,\~направлено повідомлення\~про відступлення\~права вимоги\~від АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» до\~ТОВ «ЦИКЛ\~ФІНАНС»,\~зазначивши інформацію\~про порядок\~погашення заборгованості\~по Кредитному\~договору. ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Адвокатської вимоги № 2660613746 -АВ від 24 грудня 2024 року на адресу Відповідача. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12 березня 2025 року представник відповідача Лисенко А.О. надав відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме з наданою позивачем редакцією Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб був ознайомлений відповідач та погодився саме на вказані умови. Виписки надані позивачем не містять обов`язкових реквізитів. Позивачем не надано належних доказів переведення грошових коштів позивачу. В кредитному договорі наявна умова що є нікчемною в силу закону та на підставі якої було незаконно нараховано до стягнення та раніше списано грошові кошти. Позивачем зазначено завищений розмір витрат на правничу допомогу, докази її сплати відсутні. А тому прохає суд відмовити у задоволенні позовної заяви до відповідача в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в повному обсязі. 17\~березня 2025\~року представник\~позивача Дорошенко\~М.А.\~надала відповідь\~на відзив.\~В якому\~зазначила,\~що Кредитний\~договір №\~22032000217910\~від 11.11.2019\~року складається\~з публічної\~частини договору,\~яким є\~Універсальний договір\~банківського обслуговування\~клієнтів фізичних\~осіб у\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~із змінами\~і доповненнями,\~затверджений Банком\~та розміщений\~на Офіційному\~сайті Банку\~www.creditdnepr.com.ua\~та індивідуальної\~частини,\~якою є\~цей Кредитний\~договір. Підписанням цього\~Кредитного договору\~Клієнт підтверджує,\~що він\~акцептував УДБО\~шляхом підписання\~Заяви-згоди\~про приєднання\~до Універсального\~договору банківського\~обслуговування клієнтів-\~фізичних осіб\~АТ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО\~(далі\~-\~Заява-згода)\~і згоден\~з усіма\~умовами УДБО\~в повному\~обсязі,\~зокрема щодо\~порядку укладання\~договорів та\~умов надання\~всіх послуг,\~в тому\~числі,\~що можуть\~бути надані\~йому в\~майбутньому (з\~урахуванням всіх\~змін та\~доповнень); умови Договору\~йому зрозумілі\~та не\~потребують додаткового\~тлумачення.\~Доказом надання\~кредитних коштів\~відповідачу за\~Кредитним договором\~є виписка\~по особовому\~рахунку відповідача\~№ [NUMBER] \~за період\~11.11.2019\~по 27.03.2024\~роки. Всі надані\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» виписки\~по особовим\~рахункам відповідача\~з 11.11.2019\~по 27.03.2024\~роки належним\~чином завірені\~та підписані\~представником АТ\~«Банк Кредит\~Дніпро». Процентна ставка\~за користування\~Кредитом є\~фіксованою та\~нараховується у\~наступному розмірі:\~на строкову\~заборгованість за\~Кредитом:\~0,001%\~річних;\~на прострочену\~заборгованість за\~Кредитом:\~56%\~річних. Щодо стягнення\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу Позивача,\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» до\~позовної заяви\~було додано\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~акт про\~підтвердження факту\~надання правничої\~(правової)\~допомоги адвокатом\~(виконання\~робіт,\~надання послуг)\~та платіжну\~інструкцію про\~сплату адвокатських\~послуг,\~що підтверджує\~витрати позивача\~на надання\~правничої допомоги\~для захисту\~свої порушених\~прав.\~Щодо стягнення\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу відповідача,\~зазначає,\~що відповідач\~не додав\~до відзиву\~на позовну\~заяву жодного\~доказу,\~який міг\~би підтвердити\~обсяг наданих\~правничих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості. З урахуванням наданням відповідачем відзиву, позивач приходить до висновку, що відповідачу в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості за Кредитним договором, та відповідач вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з його відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання. Крім того представником позивача до відповіді на відзив надано копію універсального договору банківського обслуговування та паспорт споживчого кредиту. 27 березня 2025 року представник відповідача Лисенко А.О. надав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що неможливо визначити чи був ознайомлений відповідач з УДБО, адже немає підписаних заяви-анкети та редакції УДБО. Позивач вказує на нерозривну єдність кредитного договору, УДБО та інших документів, проте не надає доказів акцепту УДБО, у зв`язку з чим неможливо вказати на цілісність і нерозривність. Позивач безпідставно вказує на те, що надані виписки є первинними документами та мають належні підписи, проте ніяк це не підтверджуючи. Позивач вказує на законність комісії за обслуговування, що суперечить закону. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не означає укладення кредитного договору. Твердження Позивача, щодо унеможливлення надання оцінки витрат на правову допомогу, є хибним, адже відповідні дії зроблені до норм процесуального закону. Позивач подає нові докази всупереч встановленого ЦПК порядку, а тому, останні не можуть бути долучені до матеріалів справи та враховані судом під час розгляду справи по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача Дорошенко М.А. у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві прохала розглядати справу за відсутності представника та у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив її представник адвокат Лисенко А.О. прохав відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11\~листопада 2019\~року між\~АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та\~ [PERSON] укладено Кредитний договір № 22032000217910. Згідно з п.п. 1.2. - 1.5 Договору, банк надає клієнту грошові кошти: у сумі 74400,01 гривні, строк кредитування: 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 11 листопада 2022 року; цільове призначення: на споживчі потреби; кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро»; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 11.11.2019 по 10.09.2020 3% від Суми Кредиту, з 11.09.2020 по 10.06.2021 2,5% від суми кредиту, з 11.06.2021 по 10.03.2022 1,5% від Суми Кредиту, з 11.03.2022 по 11.11.2022 0,925% від суми кредиту; клієнт в порядку договірного списання, доручає Банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ СК «УНІКА Життя» суму страхового платежу у розмірі 9365,04 гривні за весь період страхування згідно договору страхування № ВР-22032000217910 від 11 листопада 2019 року. Порядок погашення заборгованості за договором передбачений п. 2 Договору. 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 22032000217910 від 11.11.2019 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22032000217910 від 11 листопада 2019 року у розмірі 88480,81 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту: 65709,89 гривень; заборгованість по відсотках: 0,1 копійок; заборгованість по комісії: 22770,82 гривень. Таким чином, ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 88480,81 гривень. На адресу відповідача позивачем направлялася досудова вимоги щодо погашення існуючої заборгованості (№ 2660613746 -АВ від 24 грудня 2024 року). Посилань на докази сплати відповідачем заборгованості по кредитному договору № 22032000217910 від 11 листопада 2019 року, матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За змістом статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі\~Закону) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. При цьому, відповідно до положень ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правилами ст.80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України\~унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене\~та те,\~що [PERSON] \~порушує взяте\~на себе\~зобов`язання\~щодо повернення\~кредиту та\~сплати процентів,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 65709,89 гривень та відсоткам у розмірі 0,1 копійок. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості по комісії в розмірі 22770,82 гривень суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. За положеннями\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зазначила, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті11, частиною 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті11, частини 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 22770,82 гривні. Щодо судових витрат. Матеріали справи містять заяву представника відповідача про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень в зв`язку з її завищеністю. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А. було укладено Договір про надання правничої допомоги № 43453613 від 18.09.2024, до якого додається додаткова угода 22032000217910 від 18.09.2024, якою визначено, адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав і інтересів клієнта з питань, зокрема, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з Семенюк І.В. У відповідності до детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, вартість наданих адвокатом правових і юридичних послуг ТОВ «Цикл Фінанс» складає 6000 грн. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 6000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. У позовній заяві представником позивача зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без участі представника позивача. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, а отже не відноситься до складних справ. Враховуючи викладене, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3000, 00 гривень, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. Питання про стягнення суми судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial