Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Солоненка Б.М. (повноваження на а. с. 38, 39) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо їх неповнолітньої дитини [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, 20.09.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у якому в подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON] 04.02.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу. Після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю, яка за рахунок своїх доходів і доходів свого чоловіка [PERSON] здійснює утримання дочки, займається її вихованням, турбується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, підготовкою до самостійного життя. Відповідач з часу припинення спільного проживання та розірвання шлюбу не надає будь-якої матеріальної допомоги та ухиляється від участі в утриманні своєї дитини [PERSON] , не цікавиться її життям, не приймає участі у вихованні дочки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У зв`язку з цим позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] . Ухвалою від 01.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження (а. с. 42, 43). Позивач та представник позивача, будучи належно повідомленими про дачу, час та місце розгляду справи (а. с. 60, 65), у підготовче судове засідання не з`явилися; 11.11.2025 до суду надійшла заява представника позивача (а. с. 68, 69) про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в заявленому розмірі. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.10.2025, і судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які надіслані відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання 02.10.2025 та 22.10.2025, повернулись до суду без вручення 16.10.2025 та 07.11.2025 (а. с. 50, 51, 66, 67). 22.10.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 59). Відповідач відзиву до суду не подав; у підготовче судове засідання не з`явився. 04.11.2025 до суду надійшла заява відповідача (а. с. 61), у якій він позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення; просить справу розглянути без його участі. 13.10.2025 до суду надійшло клопотання органу опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 46). В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради від 25.08.2025 № 256 (а. с. 34 - 36). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) суд проводить підготовче судове засідання за відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання відповідає закону, не порушує права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши у відповідності з нормами законодавства обставини, на яких вони ґрунтуються, з`ясувавши на їх основі правовідносини, що виникли, проаналізувавши законодавчі акти, які їх регулюють, суд встановив наступне та дійшов таких висновків. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються прав та обов`язків батьків та дітей, які регулюються Сімейним кодексом України (у тексті - СК України) і Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. ч. 1 - 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно . Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що 20.09.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 04.02.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 2-365 від 14.12.2009 зареєстровано розірвання даного шлюбу (а. с. 12 - 14).Після реєстрації розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 15). В шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а. с. 16). 17.11.2012 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 23). Позивач та її неповнолітня дочка [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а. с. 26). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 41). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.07.2025 № 130/07-16 (а. с. 27) вбачається, що [PERSON] проживає за місцем реєстрації разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Довідкою Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 05.08.2025 № 327/22.16-49/3 (а. с. 31) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , не являється отримувачем аліментів від [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] . Зазначене свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дочки, оскільки він не бере участі у її вихованні та утриманні, адже дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні і вихованні. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов`язками про піклування та виховання своєї дочки є її характеристики, надані Процівським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Лісова казка» та Процівською початковою школою Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області і Ревненським ліцеєм Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, згідно яких [PERSON] навчається в даних закладах з 2013 року по теперішній час; мати дитини приділяє належну увагу щодо її виховання та матеріального забезпечення; в зазначених дошкільних та шкільних навчальних закладах батька [PERSON] . [PERSON] не знають і жодного разу не бачили (а. с. 28 - 30). У висновкуоргану опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , затвердженому рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради від 25.08.2025 № 256 зазначено, що його доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 34 - 36) Зазначений висновок містить позицію відповідача наступного змісту: « [PERSON] на засідання не з`явився. Однак в телефонному режимі повідомив, що не бажає приймати участь у вихованні його неповнолітньої дитини [PERSON] та виплачувати аліменти на її утримання; одночасно клопоче про позбавлення його батьківських прав над неповнолітньою донькою [PERSON] ». Також зазначений висновок містить думку дочки [PERSON] . [PERSON] наступного змісту: «На комісії була присутня неповнолітня [PERSON] , яка підтвердила, що її батько [PERSON] не цікавиться її життям, не допомагає матеріально, не вітає її з днем народження, Новим роком та іншими святами. Дитина не виявляє бажання спілкуватися з батьком та не заперечує про позбавлення його батьківських прав». [PERSON] добровільно дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заявою, підпис на якій нотаріально посвідчений. У цій заяві він також зазначив, що будь-якої участі у вихованні, навчанні та утриманні дитини не приймає (а. с. 33). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. п. 7, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами) факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] постійно, безперервно та свідомо протягом тривалого часу умисно ухиляється від свого батьківського обов`язку по вихованню дочки, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться нею та не проявляє до неї турботи, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання. Встановлені під час розгляду справи обставини суд розцінює як винну поведінку [PERSON] по відношенню до своєї дочки [PERSON] , як свідоме нехтування своїми обов`язками, як байдужість до долі дитини, у зв`язку з чим його необхідно позбавити відносно дочки батьківських прав. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 враховує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Нормами СК України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження і до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, припинено їх шлюб чи не припинено. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів та спосіб їх стягнення суд виходить із того, що доказів на підтвердження зазначених вище обставини, які повинні враховуватися при визначенні розміру аліментів, суду не надано. Також відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти, як і не заявлено клопотань про їх витребування. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь та на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімумувстановленого чинним законодавством на дитину відповідного віку для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. (а. с. 8). Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем не заявлено клопотання про повернення сплаченого нею судового збору у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення відповідачем будь-яких витрат при розгляді даної справи суду не надано. Враховуючи наведене, сплачений судовий збір не підлягає поверненню позивачу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача в розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved