Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Адвокат Дудурич І.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна, [PERSON] . Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Заявник є сином [PERSON] . Померлий [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] . Померлому [PERSON] належав на праві власності будинок за адресою [ADDRESS] . В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з будинку за адресою [ADDRESS] . Вказує, що коло спадкоємців першої черги складали наступні особи: заявник, дружина померлого - [PERSON] , син померлого - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . У померлого [PERSON] є син [PERSON] . [PERSON] в порядку ст. 1276 ЦПК України (спадкової трансмісії) мав право на спадкування частки, яка би належала його батькові, проте не прийняв її. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування за законом першої черги, не має. Пояснює, що [PERSON] з дитинства проживав за адресою [ADDRESS] . В 24.12.2010 році на вимогу батька [PERSON] , з метою отримання батьком субсидії, заявник знявся з реєстрації, залишаючись проживати в будинку за вказаною адресою у зв`язку із відсутністю іншого житла. На час відкриття спадщини, тобто на [INFO] , заявник постійно проживав разом із померлим [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом про встановлення факту проживання осіб від 18.10.2020 року. Необхідність поживання заявника із померлим [PERSON] за адресою [ADDRESS] було викликане рядом захворювань померлого [PERSON] 17.05.2021 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу щодо заведення спадкової справи та отримання свідоцтва на спадщину. Проте нотаріусом повідомлено, що для визнання заявника спадкоємцем, необхідно встановити факт постійного проживання заявника та померлого [PERSON] . Зазначає, що заявник окрім як у судовому порядку, не має можливості встановити факт постійного проживання з померлим, а тому він змушений звернутися до суду з даною заявою. З огляду на викладене просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [PERSON] (на [INFO] ) постійно проживав за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник та його представник в судовому засіданні подану заву підтримали просили задовольнити в позовному обсязі. Заінтересована особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином за змістом статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 84 років. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є батьком заявника [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 03.03.1971. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить: житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , що стверджується копією договору купівлі продажу від 02.06.1975. 27.05.1992 року рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 75 вулиця Куна перейменована в Міксата. З матеріалів справи слідує, що дружина [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.12.2000 року Сина [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.04.2021 року. У [PERSON] , який помер [INFO] народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 12.01.1982 року. Заявник в поданій заяві вказує, що в 24.12.2010 на вимогу батька [PERSON] , з метою отримання батьком субсидії, знявся з реєстрації, залишаючись проживати в будинку за вказаною адресою у зв`язку із відсутністю іншого житла. На підтвердження відсутності іншого житла, заявником долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 323317076 від 19.02.2023, та довідку відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №4917/13-21 від 02.12.2022. Відповідно до акту про встановлення факту проживання осіб від 18.10.2020, слідує, що в житлі за адресою [ADDRESS] станом на 08.01.2020 фактично проживали двоє осіб : [PERSON] , [PERSON] . З долученої заявником медичної документації, яка міститься в матеріалах справи, встановлено, що [PERSON] , 1935 року народження потребував медикаментозного лікування. Судом також встановлено, що заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Головко В.Є., щодо заведення спадкової справи. Проте нотаріусом Головко В.Є. повідомлено, що в поданих документах відсутні відомості про проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на день його смерті. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, зважаючи на те, що заявник довів перед судом факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, а відтак позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Outcome: approved