Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

12.05.2025 До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 104055880, за умовами якого відповідач отримала 105000 грн, строком на 103 дні з пільговим періодом 13 днів, зі стандартною процентною ставкою за користування кредитом протягом поточного періоду 3,50% в день, протягом пільгового періоду - 0,95% в день. Також, 21.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9432497, за умовами якого відповідач отримала 7000 грн, строком на 105 дні з пільговим періодом 15 днів. Вісоткова ставка за користування кредитом у пільговий період складає 1,75%, за користування кредитом протягом поточного періоду - 3,50%. Кредитні договори укладені в електронному вигляді та підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку з порушенням зобов`язання сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 104055880 від 11.11.2023 становить 17 062 грн. 63 коп., яка складається з наступного: - 3 201 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; - 735 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; - 13 126 грн. 22 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. За договором № 9432497 від 21.11.2023 заборгованість відповідача складає 12 385 грн. 21 коп., яка складається з наступного: - 2 492 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом; - 931 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; - 8 961 грн. 88 коп. - заборгованість за нарахованими процентами Далі, 25.09.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 25092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 104055880 від 11.11.2023 та Договором № 9432497 від 21.11.2023 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». 13.05.2025 року отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 13.05.2025 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Ухвалою судді від 05 червня 2025 витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку та виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ КБ «Приват Банк», а також щодо фінансового номеру відповідача. Відповідачу надсилалась позивачем позовна заява з додатками до неї та судом ухвала про відкриття провадження у справі яка відповідно до рекомендованого листа № 0610253111766 отримана особисто [PERSON] 22.05.2025. Відповідач у визначений судом строк подала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову з таких підстав. На думку відповідача до позовної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу перерахування та відповідно отримання коштів відповідачем. Також зазначає, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону в частині нарахування процентів. У відповіді на відзив представником позивача спростовуються доводи відповідача щодо неотримання останньою кредитних коштів та вказує на правомірність нарахованих відсотків відповідно до договору. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 104055880, відповідно до п. 1.2 - 1.3.2 якого сума кредиту становить 10500 грн., строком на 103 дні з пільговим періодом 13 днів. Відповідно до п. 1.5.1 - 1.5.3 стандартна процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду 3,50% в день, протягом пільгового періоду - 0,95% в день. Комісія за надання кредиту - 735 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору). Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується довідкою № 1473/14-02 від 14.02.2025 про перерахунок коштів 11.11.2023 в сумі 10500 грн. на карту № [NUMBER] хх-хххх-4436. Станом на сьогодні відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, відсотки за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Крім того, 21.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9432497, за умовами якого відповідач отримала 7000 грн, строком на 105 дні з пільговим періодом 15 днів. Вісоткова ставка за користування кредитом у пільговий період складає 1,75%, за користування кредитом протягом поточного періоду - 3,50%. Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 13.30 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту та складає 931 грн. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується квитанцією LIQPAY платежу 2394244660 про перерахунок коштів 21.11.2023 о 19:03 в сумі 7000 грн. на картку № [NUMBER] . Судом встановлено, що кредитні договори укладено в електронній формі, шляхом підписання останніх електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6.2. Договору № 104055880 від 11.11.2023 та Договору № 9432497 від 21.11.2023 зазначено, що розміщений в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом також встановлено, що 25.09.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу № 25092024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 104055880 від 11.11.2023 та Договором про споживчий кредит № 9432497 від 21.11.2023. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового\~кредитора переходять\~права первісного\~кредитора у\~зобов`язанні\~в обсязі\~і на\~умовах,\~що існували\~на момент\~переходу цих\~прав,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. За приписами\~статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог № 2 до Договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17 062,63 гривень, яка складається з: 3 201,41 грн. - заборгованість за кредитом; 735,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 13 126,22 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за Договором про споживчий кредит № 104055880 від 11.11.2023 та витягу з Реєстру прав вимог до Договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12 385,21 гривень, яка складається з: 2 492,33 грн. - заборгованість за кредитом; 931,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредитуй 961,88 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за Договором про споживчий кредит № 9432497 від 21.11.2023. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] в ПриватБанку імітовано карту № [NUMBER] . Відповідно інформації АТ КБ ПриватБанк фінансовий номер телефону [PERSON] [NUMBER] , який також зазначено в Додатку № 3 до Договору про споживчий кредит № 104055880 від 11.11.2023 та Договору про споживчий кредит № 9432497 від 21.11.2023, що не оспорюється відповідачем, а відтак факт того, що номер телефону, зазначений при оформленні кредиту належить відповідачу є встановленим. Будь-яких доводів на спростування вказаної обставини, відповідачем не надано. Посилання відповідача на недоведеність факту отримання кредитних коштів суд не бере до уваги, оскільки згідно виписок за договором б/н на картку відповідача 21.11.2023 здійснено зарахування у сумі 7000 грн з описом переказу "viplata zaima Miloan", 11.11.2023 здійснено зарахування в сумі 10500 грн. Таким чином судом встановлено отримання відповідачем кредитних коштів за Договором про споживчий кредит № 104055880 від 11.11.2023 та Договором про споживчий кредит № 9432497 від 21.11.2023. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність кредитного договору, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаними кредитним договором за договором факторингу. З огляду на свободу договору, яка передбачена ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору. При цьому вказаний договір та їх умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсним, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін Суд зазначає, що розмір заборгованості, яка відображена у детальному розрахунку, не спростована будь-яким контррозрахунком відповідача. Оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем, або що вона має інший розмір, а також не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, відповідно до якого розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 104055880 від 11.11.2023 становить 17062,63 грн. та за кредитним договором № 9432497 від 21.11.2023 становить 12385,21 грн. Таким чином, в порушення умов кредитних договорів, а також вимог ст. 509, 526, 1054\~ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Доказів повернення кредиту в повному обсязі на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв`язку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про повернення суми кредиту та нарахованих відсотків. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність кредитних договорів, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності боргових зобов`язань перед позивачем. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача комісії в розмірі 735 грн. за Договором № 104055880 від 11.11.2023 та 931 грн. за Договором № 9432497 від 21.11.2023 суд зазначає наступне. згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк не уповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, провадження № 61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті комісії за кредитом у розмірі 1666 грн.: за Договором № 104055880 від 11.11.2023 у розмірі - 735 грн., та за Договором № 9432497 від 21.11.2023 - 931 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 7000 грн. і підтверджуються наданими доказами: Договором № 2 від 15.11.2024 про надання правничої допомоги, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та адвокатом Боденко А.А. (а.с.38-39), Актом прийому-передачі наданої правничої допомоги (а.с.39), детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко А.А. (а.с.39 зворот). Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, відповідачем не заперечується . Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Враховуючи вимоги ч. З, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, те, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, відсутність клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд знаходить, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правову допомогу, вимог щодо зменшення яких відповідачем заявлялось, відповідно до частини задоволених позовних вимог у розмірі (27781,84 грн. * 100% : 29447,84 грн. * 7000 = 6603 грн. 98 коп.). Відповідно до ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (27781,84 грн. * 100% : 29447,84 грн. * 2422,40 = 2285 грн. 35 коп.).

Outcome: partial