Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом та в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, просила визнати за нею право власності на: - 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 108 кв.м.; - 1/2 частину автомобіля «Мазда СХ-5» р/н [NUMBER] 2016р.в.; - 19/200 частин будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 117,5 кв.м. Позивачка та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник вимоги позову визнали частково, а саме в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля та на 19/200 частин будинку по [ADDRESS] світу. В частині визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння по провулку Студентському просили відмовити, оскільки зазначений будинок є особистою власністю відповідача. Крім того, відповідач пред`явив зустрічний позов та в порядку поділу майна, просив стягнути з відповідачки 1/2 частину боргу за договором кредиту, який отримано під час шлюбу та витрачено в інтересах сім`ї, в розмірі 143\~538,22 грн. Відповідачка та її представник просили в зустрічному позові відмовити, оскільки отримані кошти не витрачалися в інтересах сім`ї. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 23.06.2006 року. 21 травня 2024 року Суворовським районним судом міста Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 05.11.2024 року, Одеським апеляційним судом, рішення Суворовського районного суду міста Одеси було залишено без змін. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 02.03.2005 року (за півтора року до укладення шлюбу), громадянка [PERSON] , продала, а [PERSON] , придбав домоволодіння під [ADDRESS] яке в цілому складається з одного кам`яного житлового будинку, житловою площею 40,65 кв.м, та належних до нього господарчих споруд на земельній ділянці площею 216,0 кв.м., яка не знаходиться у приватній власності. Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Смірновою О.Ю. На підставі вищевказаного нотаріального договору, [PERSON] , отримав витяг про реєстрацію в державному реєстрі правочинів № 746458 від 02.03.2005 року, за яким [PERSON] , зареєстрував право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 01.12.2006 року, на підставі даного договору купівлі-продажу, [PERSON] отримав свідоцтво серія [NUMBER] про право власності на домоволодіння [ADDRESS] , що в цілому складається з одного житлового будинку літ. А, площею 104,0 кв.м. житловою площею 33,2 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 07.06.2006 року (який був виданий майже за місяць до укладання шлюбу). В зазначеному свідоцтві про право власності вказано, що Свідоцтво видане замість договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом 02.03.2005 року №1010, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН 09.03.2005 року № 5962 стор 72 кн. 38. 31.05.2006 року ТОВ «Інфоркводоканал» було погоджено проект пристрою обліку води, який був розроблений у 2005 році. 31.07.2006 року [PERSON] отримав Розпорядження Суворовської райадміністрації № 690, якою було призначено державну приймальну комісію про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту домоволодіння під [ADDRESS] . Дане розпорядження було видане на підставі заяви громадянина [PERSON] , від 25,07,2006 року № 23-Ш-1741 про завершення будівельно-монтажних робіт з будівництва домоволодіння під [ADDRESS] , та дозволу ДАБК від 19.10.2005 року № 641/05. 30.10.2006 року, [PERSON] отримав Розпорядження Суворовської райадміністрації № 965, яким було затверджено акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: [ADDRESS] . Після придбання даного будинку, [PERSON] , отримав дозвіл інспекції ДАБК від 19.10.2005 року № 641/05. Даний дозвіл був виданий на підставі проектно-кошторисної документації та заяви власника майна. До отримання дозволу інспекції ДАБК від 19.10.2005 року № 641/05, [PERSON] , отримав Паспорт оздоблення та фарбування фасаду житлового будинку, що був погоджений Начальником Головного управління архітектури та містобудування 05.08.2005 року. Що підтверджує фактичні обставини того, що Відповідач збирав дозвільні документи та розробляв документацію з реконструкцію ще за рік до укладання шлюбу з Позивачем. Так КП «БТІ» ОМР надало витяг із розпорядження Суворовської районної адміністрації № 953 від 07.10.2005 року. Даним розпорядженням Суворовської районної адміністрації № 953 було затверджено протокол № 13 засідання міжвідомчої комісії від 26.09.2005 року для затвердження проекту індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На засідання даної міжвідомчої комісії громадянином [PERSON] були надані наступні документи: Заява [PERSON] \~від 23.09.2005\~року №\~23-Ш-2198\~про затвердження\~проекту індивідуального\~житлового будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; згоди сусідів; дозволу управління\~архітектури та\~містобудування (лист\~№1202/0\~від 13.04.2005\~року)\~проекту; висновків головного\~управління МИС\~України в\~Одеській області\~(лист\~№890-\~1927\~від 17.06.2005\~року); управління інженерного\~захисту території\~міста та\~розвитку узбережжя\~(лист\~№ 647\~від 15.06.2005\~року); управління архітектури та містобудування (лист №86/05 від 08.08.2005 року). На підставі усіх цих документів було затверджено проект індивідуального житлового будинку для можливості проведення його державної реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У відповідь на Ухвалу суду від 12 лютого 2025 року про витребування з Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про відрахування пенсійних платежів [PERSON] РНОКПП [NUMBER] за період з 23.06.2006р., по 07.06.2016р., щодо суми заробітку для призначення та обчислення розміру пенсії, нарахування лікарняних, соціальних виплат та доплат до мінімальної заробітної плати, вказано наступне. Головним управління пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що у період з 23.06.2006р., по 07.06.2016р, відомості відносно [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , як за найманого працівника відсутні. Крім цього у відповідь на Ухвалу суду від 12 лютого 2025 року про витребування з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області довідку про доходи [PERSON] РНОКПП [NUMBER] за період з 23.06.2006р., по 07.06.2016р., вказано, що: відповідно до запитуваного періоду, у [PERSON] РНОКПП [NUMBER] відсутня інформація про доходи. Таким чином, позивачка не була працевлаштована у запитуваний період, отже не мала прибутку. При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач повинен довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Як трудові затрати, необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зробила висновок, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач повинен довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про те, що позивачкою не доведено, а судом не встановлено те, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] набув істотного збільшення яке пов`язано із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Суд, також не приймає до уваги посилання на те, що сторони проживали тривалий час до реєстрації шлюбу однією сім`єю, як чоловік і жінка які не перебувають в шлюбі, оскільки жодного доказу про таке суду не надано та взагалі не доведено позивачкою саме з якого часу сторони проживали однією сім`єю. Посилання позивачки на народження першої дитини до реєстрації шлюбу не є підтвердженням спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю. Судом також не прийнято до уваги посилання представника позивачки на те, що право власності на будинок [ADDRESS] виникло після державної реєстрації, оскільки сама по собі державна реєстрація на новостворене нерухоме майно є за своєю правовою природою визнанням державою права власності за особою, що здійснила будівництво. Згідно частини третьої статті 368 ЦК Украйни майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем визнано вимоги позову в частині поділу автомобіля та будинку [ADDRESS] світу, таке визнання не суперечить закону не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що в цій частині позов підлягає задоволенню. В частині поділу боргових зобов`язань за зустрічним позовом суд виходить з наступного. Так, 29.09.2021 року [PERSON] , (ІПН [NUMBER] ), (надалі Позичальник), уклав з AT «Альфа Банк» , (надалі - Банк), угоду про надання споживчого кредиту № 501365553 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 287076,44 грн. Встановлено, що даний кредит був отриманий під час знаходження Позивача і Відповідача у шлюбі і був отриманий Відповідачем для потреб сім`ї. Крім того, [PERSON] є поручителем по даному кредитному договору на підставі того, що нею був підписаний договір поруки до договору № 501365553-П від 29.09,2021 року. Умовами даного договору поруки визначено, що Поручитель ( [PERSON] поручається за виконання Боржником ( [PERSON] ) обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Пунктом 3.1. договору зазначено, що Боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, перелічених у статті 2 цього Договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). За час шлюбу позивач та відповідач крім надбання іншого майна, також отримали кредит за кредитним договором на потреби сім`ї. У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок них майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. До такого висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 02,06.2022 у справі № 640/1846/19 Крім того, 25.09.2024 року, [PERSON] звернувся до AT «СЕНС БАНК» з клопотанням про реструктуризацію кредиту № 501365553-П від 29.09.2021 року у зв`язку з тим, що кредитні зобов`язання не виконувались і накопичилась заборгованість. На підставі цього, йому було видано новий споживчий кредит. Даний факт підтверджує, що [PERSON] самотужки сплачує за кредитом, який був отриманий у шлюбі на сімейні потреби. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зустрічний позов підлягає задоволенню та з [PERSON] , на користь [PERSON] , підлягає стягненню В силу ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат враховуючи пропорційність задоволених вимог як за первісним так і за зустрічним позовом та вважає, що понесені витрати сторонами при оплаті судового збору мають бути взаємо зараховані.

Outcome: partial