Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 06\~лютого 2021\~року між\~ТОВ "ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №1538272,\~на підставі\~якого відповідач\~отримав кредит\~у розмірі\~2\~000,00\~грн.\~Договір був\~укладений в\~електронному вигляді\~та підписаний\~за допомогою\~електронного підпису,\~який відтворений\~шляхом використання\~позичальником одноразового\~ідентифікатора.\~Підписуючи договір\~відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомленний з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. 07 вересня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. 07 вересня 2021 року між ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП", як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1538272 від 06 лютого 2021 року до ТОВ "ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН", у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відподача. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 540,00 грн та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року справа за даним позовом передана до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за територіальною підсудністю. 09 вересня 2025 року вищевказана цивільна справа надійшла до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 10\~вересня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання сторони не викликались. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач відзив не направив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом. 06 лютого 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1538272, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн строком на 15 днів. Стандартна процента ставка - 1,90% в день, знижена процентна ставка - 0,01% в день. Договір укладено за допомогою ІТС Товариства, підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором E299. На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн, шляхом перерахунку на картку № [NUMBER] за допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua. 07 вересня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП" укладено Договір факторингу №1-07092021, відповідно до якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №1538272. У свою\~чергу,\~ТОВ "ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "СІТІ\~ФІНАНС ГРУП"\~відступило право\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№1538272\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~"ФК\~АЙКОН ДЕБТ\~КОЛЛЕКШН" відповідно до Договору відступлення права вимоги №2-07/09/2021 від 07 вересня 2021\~року. Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором №1538272, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредиту не сплачує, у зв`язку із чим станом на 12 червня 2025 року у позичальника утворилась заборгованість, яка становить 5 540,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3 540,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. 13 червня 2025 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті\~Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 639 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі №243/11704/15-ц. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем електронного кредитного договору з первісним кредитором та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Відповідачем не надано заперечень щодо того, що він в електронному режимі підписував кредитний договір, отримував кредитні кошти, а також користувався ними, тобто та обставина, що відповідач отримав від позивача кредит, не спростована. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає,\~що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. \~ \~ \~ \~Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. \~ \~ \~ \~Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Так, судом встановлено, що 09 липня 2025 року між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В. було укладено договір про надання правничої допомоги. Позивач на підтвердження понесених витрат надав акт прийому- передачі наданих послуг від 29 травня 2025 року згідно з договором про надання правової допомоги. Суд вважає завищеною вартість наданих послуг представником позивача. \~ \~ \~ \~Так, на переконання суду, дії щодо моніторингу судової практики, складення процесуальних документів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В стягненні іншої частини таких витрат позивачу необхідно відмовити. З огляду на викладене,

Outcome: approved