Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

11.08.2025 року представник заявниці [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку окремого позовного провадження із даною заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] є пенсіонеркою, інвалідом другої групи по зору безстроково, у зв`язку з чим потребує постійної сторонньої допомоги. [INFO] в наслідок військових дій в м. Нікополі загинув син заявниці [PERSON] . Для отримання дублікату свідоцтва про смерть сина [PERSON] звернулась до Нікопольського відділу ДРАЦС. Але листом від 08.08.2025 року їй було відмовлено, з посиланням на абз.9 п.9 р. І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5. В листі зазначено, що заявницею не підтверджено факт родинних відносин з померлою особою, оскільки в її паспорті прізвище зазначено як « [PERSON] », а у лікарському свідоцтві про смерть прізвище сина зазначено « [PERSON] ». Дані розбіжності перешкоджають заявниці отримати документи про смерть сина та реалізувати свої права на отримання соціальних виплат, а тому виникла необхідність звернення з даною заявою до суду, оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання вона не може. У зв`язку з цим, просить суд встановити факт, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано заявникові десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.10-11). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2025 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.27). Сторони в судове засідання не з`явились. Згідно прохальної частини заяви, представник заявника [PERSON] просить розглядати справу без участі сторони заявника, на заявлених вимогах наполягає (а.с.6). 20.10.2025 року від начальника Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Катерини Баранової на адресу суду надійшла заява про те, що їх представник у судове засідання не прибуде (а.с.36). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] в с. Польцо, Вачського району Нижегородської області, російська федерація. Батьками в свідоцтві про його народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с. 23). [INFO] [PERSON] трагічно загинув від вибуху внаслідок військових дій в м. Нікополі Дніпропетровської області. У зв`язку з його смертю Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» 10.06.2025 року було складене лікарське свідоцтво про смерть за №294 (а.с.24). Мати загиблого, [PERSON] звернулась до Нікопольського відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про видачу дублікату свідоцтва про смерть сина. Листом №1446/31.16-20 від 08.08.2025 року Нікопольський відділ реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у видачі дублікату свідоцтва про смерть, посилаючись на абз.9 п.9 р. І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5. В листі зазначено, що заявницею не підтверджено факт родинних відносин з померлою особою, оскільки в її паспорті прізвище зазначено як « [PERSON] », а у лікарському свідоцтві про смерть прізвище сина зазначено « [PERSON] » (актовий запис складено на підставі лікарського свідоцтва про смерть та паспорта померлого) (а.с.26). Дані розбіжності перешкоджають заявниці отримати документи про смерть сина та реалізувати свої права на отримання соціальних виплат, а вирішити в позасудовому порядку дане питання в неї немає можливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21 вказала, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України та не є вичерпним ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.\~7\~постанови Пленуму суд в праві розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Під родинними відносинами слід розуміти, насамперед, кровний зв`язок між людьми, за наявністю якого у людини виникають відповідні юридичні наслідки, тобто, виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 (провадження №61-249св21) Верховний Суд зазначає, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту родинних відносин. На підтвердження даного факту заявницею надані наступні документи: свідоцтво про народження [PERSON] , відповідно до якого матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (мовою оригіналу). В паспорті заявниці прізвище, ім`я та по батькові зазначено українською мовою як [PERSON] , тоді як на другій сторінці російською мовою зазначено - [PERSON] (а.с.21). З огляду на викладені вище обставини, беручи до уваги надані письмові докази, у суду не викликає сумнівів той факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , а різниця в написанні їх прізвищ в документах виникла внаслідок різного перекладу з російської мови на українську. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановить заявниця, підтверджується наданими письмовими доказами та документами, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved