Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

13 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: -визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної частки (паю) від 29.06.1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0296917, розміром 4,40 умовних кадастрових гектарів, на території Бондарівської сільської ради, виданим Кременчуцькою районною державною адміністрацією 20.10.1997 року, про що у книзі реєстрації сертифікатів 20.10.1997 року зроблено запис № 317. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 29 червня 1999 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної частки (паю), належної останній на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0296917 виданого Кременчуцькою районною державною адміністрацією 20.10.1997, про що в книзі реєстрації сертифікатів 20.10.1997 року зроблено запис за № 317, але нотаріально його не посвідчили та не зареєстрували. [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Остапці, Кременчуцького району, Полтавської області. Просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної частки (паю) від 29.06.1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0296917, розміром 4,40 умовних кадастрових гектарів, на території Бондарівської сільської ради, виданого Кременчуцькою районною державною адміністрацією 20.10.1997 року, про що в книзі реєстрації сертифікатів 20.10.1997 року зроблено запис за № 317. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року відкрито провадження у справі № 536/430/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10 червня 2025 року судом постановлено ухвалу про витребування від Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області інформації щодо заведення спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Остапці. 01 липня 2025 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов лист з Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області щодо заведення спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Остапці. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі № 536/430/25 та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гольдінова О.В. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, направили до суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні по справі рішення не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Стаття 17 Загальної декларації прав людини (1948 р.) проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, 29 червня 1999 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив право на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серія ПЛ № 0296917, у землі площею 4,40 (чотири гектара сорок соток) за 3 000 грн., однак нотаріально його не зареєстрували та нотаріально не посвідчили. Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0296917 виданого 20.10.1997 року [PERSON] , яка проживає в с. Остапці, Кременчуцького району, Полтавської області на підставі розпорядження Кременчуцької райдержадміністрації від 31 березня 1997 року № 196 належить право на земельну частку (пай) розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрованого 20.10.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 317. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради № 156 від 16.12.2024 року (актовий запис № 21 від 10.03.2000 року). Право на земельну частку могло бути предметом продажу на підставі договору купівлі-продажу згідно ст.5, 18, 114 Земельного кодексу України 01.07.1992 року, чинного на час виниклих правовідносин. В пункті 2.2. Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним Наказом Мінюсту і Держкомзему України від 06.06.1996 року зі змінами від 01.06.1998 року, чинного на час виниклих правовідносин, визначено, що громадяни мають право продавати або іншим способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним, але, у відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне чи часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами, «Про судову практику про визнання угод недійсними, роз`яснено, що, якщо нотаріально не посвідчена угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення суд вправі визнати таку угоду дійсною. Як слідує з договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від 29.06.1999, сторони договору при його укладенні мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, дії сторін були направлені на реальне настання правових наслідків, що обумовлені правочином та досягли згоди по усім суттєвим умовам і зобов`язанням. Також факт купівлі-продажу і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для висновку про те, що при укладенні спірного договору сторони домовились щодо усіх його істотних умов та в повному обсязі виконали їх, але не посвідчили його нотаріально і така можливість втрачена в зв`язку зі смертю сторони, тому необхідно визнати його дійсним. З огляду на викладене суд позов задовольняє в повному обсязі.

Outcome: approved