Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

01.09.2025 від [PERSON] через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2025 року (дати ухвалення рішення про розірвання шлюбу), і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 07.06.1997 по 03.03.2025 перебувала в шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею та перебуває на утриманні, та з цього ж часу відповідач матеріальної допомоги на утримання спільного сина не надає, аліменти не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.09.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що не додано доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень частини 7 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України. 02.10.2025 позивач [PERSON] через систему "Електронний суд" надіслала до суду додаткові пояснення, де надала доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.11.2025. 07.11.2025 сторони на судовий розгляд не прибули. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття в судове засідання, розгляд справи просив проводити за його відсутності та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2025, свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебували в\~зареєстрованому шлюбі, мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 3, 4, 7-9). За даними копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 08.01.2024 органом 6315, офіційного підтвердження реєстрації за місцем проживання від 12.06.2024, позивач [PERSON] та її спільний з відповідачем син [PERSON] , [INFO] , фактично проживають з 05.06.2024 у Федеративній Республіці Німеччина, Тройсдорф, Шлоссштрассе 49 (а. с. 5, 13-14) З копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 11.04.2024 органом 6315, витягу з Реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) №\~2025/010528910 від 30.07.2025, довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 1728 від 08.09.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-11, 12, 17). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК\~України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільного сина [PERSON] , тому зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дітей. За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Положеннями статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача і ухилення відповідача від надання утримання дитині. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року по справі № 199/3429/18, від 22 березня 2021 року по справі № 463/2490/17. У позовній заяві позивач, звертаючись до суду 01.09.2025, просила стягнути з відповідача аліменти, починаючи з дати ухвалення рішення про розірвання шлюбу, тобто з 03 березня 2025 року. На обґрунтування вимоги про стягнення аліментів за минулий час позивач зазначала, що після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту звернення до відповідача із вимогою про надання допомоги на спільного сина та вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та факту ухилення відповідача від надання такої допомоги на утримання дитини. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , 2007 року народження у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2025, а саме з дати звернення позивача до суду, і до досягнення дитиною повноліття. В частині вимоги про стягнення аліментів за минулий час належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 968 грн 96 коп. В частині стягування аліментів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial