Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Пунько І.В. звернулася до Жмеринського міськрайонного суду із даною позовною заявою, в якій просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 17.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрації за №2473, посвідчений нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О.; застосувати наслідки недійсності правочину, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 0510300000:00:002:1554, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений 17.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №2475, посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О.; застосувати наслідки недійсності правочину, визнавши за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0510300000:00:02:1554, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями після смерті останнього є його донька [PERSON] . Син [PERSON] не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мартинюк І.В. заведена спадкова №16/2023. При перегляді документів батька ( [PERSON] ), в тому числі й документів про право власності, які необхідно було надати приватному нотаріусу для оформлення спадкових справ, Позивач між іншими документами знайшов наступні договори: договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , посвідченого 17.11.2011 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2473 договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 0510300000:00:002:1454, розташованої за адресою [ADDRESS] , посвідчений 17.11.2011 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2475. Вищевказані договори є фіктивним, оскільки дії сторін під час його укладення були направленні не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договорами купівлі- продажу, а на фіктивний перехід права власності на житловий будинок та земельну ділянку, адже фактично Відповідач не реально не володів вищевказаним майном, оскільки [PERSON] не передавав Відповідачу правовстановлюючі документи на житло та земельну ділянку, адже оригінали оскаржуваних договорів купівлі-продажу з витягами про державну реєстрацію права власності зберігались у покійного [PERSON] , ключі на будинок не передавались, грошові кошти за договорами купівлі-продажу не передавались, увесь час до дня смерті [PERSON] проживав в житловому будинку, сплачував комунальні платежі, обслуговував його та земельну ділянку, що підтверджується безпосередньо довідкою № 216 від 22.08.2023 року та можуть підтвердити сусіди покійного. Ухвалою від 22.04.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 25.07.2025 підготовче провадження у справі закрито. Призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Пунько І.В. в поданій заяві просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач викликався через оголошення на сайті Судової влади. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Причини їх неявки суду невідомі. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] 09.12.2012 року уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерті серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 24.08.2023 зареєстровано спадкову справу №16/2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно довідки КК «Перштотравневий» від 22.08.2023 №216 [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] . На момент його смерті з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.11.2011 [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер 0510300000:00:002:1454 в [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчений 17.11.2011 року. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.11.2011 [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,0600 га. Договір посвідчений 17.11.2011. Відповідно до копії державного одягу серії ЯК №364054 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,6000 га. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] одружився 04.01.1995 з [PERSON] . Прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копії заяви ві 05.10.2010 [PERSON] відмовився від частки спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] на користь чоловіка померлої [PERSON] . Згідно копії довідки від 28.03.2024 відповідно до матеріалів спадкової справи №16/2023, заведеної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мартинюк І.В. до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] звернулись із заявою про прийняття спадщини за законом дочка померлого [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] народився [INFO] . Батьками є [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою - третьою,п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень Цивільного кодексу Україниправочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених кодексом (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 215, 218-235). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (ч. 5 ст. 203 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно вимог частини 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму (ст. 655 ЦК України). Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК Україниз урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначила, що договори купівлі-продажу є фіктивними, оскільки дії сторін під час їх укладання булт направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договорами, а на фіктивний перехід права власності, тому просила визнати недійсними дані договори купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які просить визнати недійсними позивач були укладені [PERSON] в 2011 році та до дня його смерті [INFO] ним не оскаржувались, він не вбачав підстав для визнання їх недійсними, це було його волевиявлення, будь-яких доказів, що дані договори не мали на меті реального настання наслідків позивачем суду не надано. Таким чином, позивач не довів належними і допустимими доказами обгрунтування позовних вимог, тому підстав для задоволення позову немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed