Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

10 вересня 2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Олександрійської міської ради, третя особа [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 квітня 2005 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 28.02.2005 справа №2-1632 поділено спільне сумісне майно, набуте ними під час шлюбу, та виділено їй 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , та [PERSON] - 1/3 частку. В подальшому, 11.11.2005 між ними було укладено Договір купівлі-продажу частки будинку, за яким [PERSON] продав їй належну йому 1/3 частку будинку, в результаті чого вона стала єдиним власником будинку, в якому постійно проживає, утримує його та господарює на присадибній земельній ділянці. Однак, у судовому рішенні, на підставі якого в неї виникло право власності на будинок, а також в договорі купівлі-продажу відсутня інформація про перехід права власності до неї також і на земельну ділянку, на якій розташовано будинок. Таким чином, вона стала власником будинку, однак власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по цій адресі, площею 0,1 га, є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем після [PERSON] є їх син [PERSON] , який наміру приймати спадщину після батька немає, оскільки будь-яке спадкове майно відсутнє. Отримати на земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину неможливо, у зв`язку з розбіжністю власника будинку та земельної ділянки, що унеможливлює здійснення державної реєстрації права власності на іншого власника, крім власника будинку. Ухвалою суду від 16.09.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Ухвалою суду від 07.10.2025 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Гулян Я.В. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без їх участі. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.04.2005, актовий запис №168, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.16). Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2005, справа №2-1632/2005, поділено спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] набуту під час шлюбу, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , виділивши [PERSON] 2/3 частини будинку та визначивши за нею право власності на вказану частину будинку та залишивши [PERSON] 1/3 частину вказаного будинку та визнавши за ним право власності на вказану частину будинку (а.с.6-7). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 11.11.2005, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 1/3 частку житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Житловий будинок 1/3 частка якого відчужується, розташований на земельній ділянці, яка підлягає оформленню Покупцем у встановленому законом порядку (а.с.8-9). Згідно з Архівною довідкою №772 від 05.09.2025, право власності на будинок по [ADDRESS] за архівними даними КП «ОМБТІ» належало [PERSON] на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 28.02.2005 справа № 2-1632/2005 рік на 2/3 частки, зареєстроване в КП «ОМБТІ» 22.06.2005 р№10695/109 та договору купівлі продажу від 11.11.2005, посвідченого Бендеровим О.В. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу р№4757 на 1/3 частку, зареєстрований в КП «ОМБТІ» 30.11.2005 р№10695/1009 (а.с.10). З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 323 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення №131 від 24.07.1992 Олександрійської міської Ради народних депутатів та рішення №22 від 20.01.1994 р. передано у власність земельна ділянка площею 0.1 га в межах Олександрійської міської ради, під садибну ділянку (а.с.15). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.17). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до копії Довідки від 12.08.2025 вих.№107, виданої головою квартального комітету №26 Олександрійської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований з 15.10.2022 по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На момент його смерті з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO] ; шурин [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Згідно з відповіддю Держгеокадастру від 11.09.2025 №29-22-0.555,4-1970/290-25, земельна ділянка площею 0,1 га під садибну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві власності за [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на землю серії КР № 323. На момент надання відповіді запитувана земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована (а.с.41-42). Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до постанови ВСУ у справі за № 6-2225цс16 вбачається, що за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд, з метою захисту майнових прав [PERSON] , приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved