Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (далі - ТОВ «Київська комунальна компанія») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 02.07.2014 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та [PERSON] , як власником квартири [ADDRESS] , укладено договір № 14/02/01/049 про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг. За умовами вказаного договору ТОВ «Київська комунальна компанія» зобов`язалось надавати [PERSON] послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також забезпечувати отримання послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання, послуг з охорони за адресою: [ADDRESS] . Позивачем на виконання умов договору було нададно послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, послуги з охорони та технічного обслуговування та ремонту системи контролю доступу та системи відеоспостереження, проте відповідач свої зобов`язання по оплаті отриманих послуг у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 9 692,77 грн., що складається з заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - 8 210,94 грн., 3 % річних - 315,88 грн., інфляційних втрат - 1 165,95 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. Ухвалою суду від 14.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 29.05.2025 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з спливом строків давності. Зазначив, що всі платежі були вчасно сплачені, позивач хоче стягнути кошти за неіснуючим боргом. 20.06.2025 представником позивача до суду подано пояснення, в яких він просить позовні вимоги задовольнити повністю, з підстав викладених в позовній заяві. Також зазначив про помилковість твердження відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.07.2014 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та власником квартири [ADDRESS] , [PERSON] укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 14/02/01/049. Предметом вказаного Договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку будинку [ADDRESS] , сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання споживачами комунальних послуг з холодного водопостачання, водовідведення гарячої та холодної води, послуг з охорони шляхом укладення окремих договорів з виконавцями/виробниками цих послуг, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п. 2.4 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Управляюча компанія до 6-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок зі сплати послуг, а споживач зобов`язується оплатити рахунок в термін до 20 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 3.2.2. Договору передбачено, що власник (користувач) зобов`язаний оплачувати комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами відповідно до загальної площі житлового приміщення та показань лічильників та сплачувати послуги Управляючої компанії не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, а також сплачувати послуги Управляючої компанії за новими розцінками (тарифами) з моменту їх затвердження у встановленому законом порядку (п.3.2.3). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. З урахуванням укладеного з позивачем Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 14/02/01/049 від 02.07.2014 та приписів діючого законодавства у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а отже зобов`язаний здійснювати їх своєчасну оплату. Таким чином, згідно з зазначеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Водночас, відповідач, усупереч взятих на себе зобов`язань, не здійснював повну та своєчасну оплату спожитих комунальних послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 8 210,94 грн., з яких: 4 532,36 грн. - заборгованість за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з травня 2019 року по квітень 2020 року; 1 786,42 грн. - заборгованість за послуги з охорони за період з травня 2019 року по квітень 2020 року; 108,00 грн. - заборгованість за послуги з технічного обслуговування та ремонту системи контролю доступу та системи відеоспостереження за період з лютого по квітень 2020 року, 1 784,16 грн. - заборгованість за компенсацію за спожиту електричну енергію за період з лютого по квітень 2019 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем та не спростованим відповідачем під час розгляду справи. Перевіривши розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, суд приходить до висновку про правильність вказаного розрахунку, обгрунтованості заявлених позивачем сум заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. При цьому, відповідачем у відзиві зазначено, що ним всі рахунки сплачено вчасно, однак доказів на підтвердження цього, суду не надано. Щодо клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Разом з тим, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102 -IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, таким чином позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 8 210,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення строку виконання грошового зобов`язання у розмірі 315,88 грн. та інфляційні нарахування - 1 165,95 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачем житлово-комунальних послуг заявлені позивачем до стягнення 3 % річних у розмірі 315,88 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1 165,95 грн. є обґрунтованими та правомірними. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved