Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , за якою просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 липня 2023 року (актовий запис №630). В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що позивач, [PERSON] та відповідач [PERSON] , зареєстрували шлюб 07 липня 2023 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 липня 2023 року. Позивач зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на життя та сімейні стосунки та з листопада 2024 року поживають окремо, спільне господарство не підтримують. У даному шлюбі дітей немає, а за таких обставин вважає що шлюб необхідно розірвати. За ухвалою від 02.07.2025 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 28 серпня 2025 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] , про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідач \~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Судове засідання у справі було призначене на 07 листопада 2025 року на 15 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2023 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~був укладений\~шлюб,\~який зареєстрований\~Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Ужгороді Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №\~630\~від 07.07.2023\~року. Як стверджує\~позивач, на даний час шлюбні відносини між ним та відповідачем [PERSON] припинено, їхня сім`я існує тільки формально, з листопада 2024 року проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Дітей в даному шлюбі не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Згідно із ст. 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved