Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У вересні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 8436,06 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 17 вересня 2021 року до 09 червня 2022 року. Під час проведення обміну даними з Пенсійним фондом України виявлено, що під час перебування на обліку відповідач з 06 травня 2022 року перебував у трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] , про що не повідомив Дніпровську районну філію Київського МЦЗ, а тому не мав права отримувати допомогу по безробіттю. У добровільному порядку відповідачем кошти позивачу не повернуті, а тому наявні підстави визначені ст. 1215 ЦК України на повернення безпідставно набутих коштів. Представник позивача Казьмірова С.К. направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернулись конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи за відсутності сторін. Процесуальні дії у справі 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 23 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом 17 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Київського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Останнім місцем своєї роботи зазначив Військову частину [NUMBER] , дата припинення - 30 серпня 2021 року (арк. спр.6-8). Відповідно до витягу із наказів про прийнятті рішення по особі [PERSON] , останньому наказом від 17 вересня 2021 року № НТ210917 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю, відкладено виплату допомоги по безробіттю з 17 вересня 2021 року до 30 вересня 2021; наказом від 04 жовтня 2021 року № НТ211004 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 01 жовтня 2021 року до 15 жовтня 2021 року у зв`язку із недотриманням рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні; наказом від 18 жовтня 2021 року № НТ211018 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 16 жовтня 2021 року; наказом від 02 лютого 2022 року №НТ220202 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 01 лютого 2022 року до 02 березня 2022 року у зв`язку із недотриманням рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні; наказом від 03 березня 2022 року №НТ220303 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 03 березня 2022 року; наказом від 13 червня 2022 року № НТ 220613 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного з 06 червня 2022 року у зв`язку із працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (арк.спр.9). З даних акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №66 від 16 січня 2023 року, витягу із наказу вбачається, що [PERSON] згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 07 травня 2022 року № 117 з 06 травня 2022 року зарахований до списку особового складу частини на всі види забезпечення (арк. спр. 10,11). Відповідно до даних довідки-розрахунку № 36 сума допомоги по безробіттю, виплачена [PERSON] за період з 06 травня 2022 року до 31 травня 2022 року становить 6359,60 грн, за період з 01 червня 2022 року до 08 червня 2022 року становить 2076,46 грн, а всього - 8436,06 грн (арк.спр. 13). 31 січня 2023 року на електронну адресу [PERSON] позивачем направлено лист-претензію про необхідність сплати отриманої допомоги по безробіттю у сумі 8436,06 грн (арк. спр. 14). Отже, з огляду на встановленні судом фактичні обставини справи між сторонами виник спір щодо законності отримання відповідачем виплати допомоги по безробіттю. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Пунктом 2\~частини першої\~статті 1\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» \~визначено, що безробітними визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про зайнятість населення»\~до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Статусу зареєстрованого\~безробітного може\~набути особа\~працездатного віку\~до призначення\~пенсії (зокрема\~за віком,\~на пільгових\~умовах або\~за вислугу\~років),\~яка через\~відсутність роботи\~не має\~заробітку або\~інших передбачених\~законодавством доходів,\~готова та\~здатна приступити\~до роботи\~(п.1\~ч.1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»). Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування) (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»). \~Зареєстровані безробітні зобов`язані протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону (п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). \~Реєстрація безробітного\~в територіальному\~органі центрального\~органу виконавчої\~влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~зайнятості населення\~та трудової\~міграції,\~припиняється у\~разі зайнятості особи (п.1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення»). Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (частина третя статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (пункти 8 та 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»). У частині другій\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~\~встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною першою статті 1212 ЦК визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Приписами статті 1215 ЦК передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Суд установив, що відповідач [PERSON] , який з 06 травня 2022 року розпочав проходити військову службу у військовій частині [NUMBER] , в порушення вимоги п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», не повідомив про вказану обставину кар`єрного радника, що судом розцінюється як недобросовісність, внаслідок чого безпідставно отримав допомогу по безробіттю за період з 06 травня 2022 року до 08 червня 2022 року у розмірі 8436,06 грн. Вказані обставини відповідач не спростував. Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, право позивача підлягає захисту, спосіб захисту є ефективним, тому позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved