Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» заборгованість у розмірі 106 289,38 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 13 січня 2022 року між Акціонерним товариством «ПРАВЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 522RPU220130001, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит на загальну суму 70 000,00 грн. на споживчі цілі. Кредит надається позичальнику строком з 13.01.2022 року по 12.01.2027 року, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.10.2024 року, відповідач має заборгованість у розмірі 106 289,38 грн., а саме: 69 334,13 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 36 955,25 грн. заборгованість за нарахованими процентам (прострочена). Відповідно до анкети-заяви відповідача зазначено інформацію про сімейний стан та вказано, що остання перебуває у шлюбі з [PERSON] . Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку солідарно з [PERSON] , [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше подано клопотання про проведення розгляду справи без участі, позовні вимоги позивача просив задовольнити в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 13 січня 2022 року між Акціонерним товариством «ПРАВЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 522RPU220130001, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит на загальну суму 70 000,00 грн., в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, строком з 13.01.2022 року по 12.01.2027 року, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.10.2024 року, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 106 289,38 грн, а саме: 69 334,13 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 36 955,25 грн. заборгованість за нарахованими процентам (прострочена). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала та не повернула використані нею кредитні кошти з відсотками позивача, в результаті чого, станом на 14.10.2024 року, відповідач має заборгованість у розмірі 106 289,38 грн, а саме: 69 334,13 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 36 955,25 грн. заборгованість за нарахованими процентам (прострочена). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] непогашена у повному обсязі заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Правекс Банк» до [PERSON] обґрунтованими і такими, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з відповідача [PERSON] суд враховує наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Правекс Банк» посилався на те, що умови кредитного договору належним чином позичальником не виконуються, а так як відповідачка [PERSON] є дружиною відповідача [PERSON] , кредит був отриманий позичальником на побутові потреби і використаний в інтересах сім`ї, а тому подружжя несе солідарну відповідальність за невиконання умов вказаного договору. Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача [PERSON] , позивач посилався на положення частини третьої статті 61, частини четвертої статті 65 СК України, а також на правову позицію Верховного Суду у справі № 205/5882/18 від 07 жовтня 2020 року в якій зазначено, що якщо позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі солідарним відповідачем виступає інший з подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Відповідно до частин першої-третьої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Пунктом 2 кредитного договору № 522RPUA220130001 від 13 січня 2022 року, укладеного між Банком та [PERSON] , визначено, що цільове призначенні кредиту є споживчі цілі. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що отримані кредитні кошти були використані в інтересах сім`ї. З умов укладеного кредитного договору, паспорту споживчого кредиту вбачається, що кредит є споживчим, взятий на поточні потреби споживача позичальника. Відповідач [PERSON] згоди на отримання кредитних коштів [PERSON] не надавав, поручителем не виступав. Інші наявні в матеріалах справи докази цих висновків не спростовують. Відтак, з урахуванням вимог частини третьої статті 61, частини четвертої статті 65 СК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] кредитні кошти були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для іншого з подружжя. Виходячи з наведеного, суд не вбачає визначених законом підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] . За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість у розмірі 106 289,38 грн. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial