Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх конфіскації. Позов мотивований тим, що відповідно до державного акту серія ЧН №108224 [PERSON] є власницею земельних ділянок з кадастровими номерами 7422089300:06:001:0492 площею 2,25 га, 7422089300:06:002:0492 площею 0,59 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сираївської сільської (нині Козелецької селищної) ради. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.07.2005 за № 010585400038. У подальшому вказані земельні ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2011 за № 2059 успадкував [PERSON] , про що зроблений запис приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Афанасьєвою О.Ф. на державному акті. [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації (паспорт рф [NUMBER] , виданий відділом УФМС росії по Краснодарському краю в Центральному окрузі м. Краснодара 11.03.2009, код підрозділу 230-005). Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 23.06.2025 № 7401.5-3366/74.2-25 за обліками УДМС в Чернігівській області відсутня інформація щодо документування посвідками на тимчасове/постійне проживання на території України, паспортом громадянина України та реєстрації місця проживання на території України стосовно громадянина російської федерації [PERSON] . Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.06.2025 №10-25-0.6-3536/2-25 земельна ділянка з кадастровим номером 7422089300:06:001:0492 площею 2,25 га, розташована за межами с. Сираї Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, земельна ділянка з кадастровим номером 7422089300:06:002:0492 площею 0,59 га, розташована за межами с. Сокирин Козелецької селищної ради. Договори оренди землі на вищевказані земельні ділянки до 01.01.2013 не реєструвалися. Відповідно до інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищевказані земельні ділянки ні за ким не зареєстровано. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 у Чернігівській області утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій Березнянської селищної, Гончарівської селищної, Городнянської міської, Деснянської селищної, Добрянської селищної, Іванівської сільської, Киїнської сільської, Киселівської сільської, Кіптівської сільської, Козелецької селищної, Куликівської селищної, Любецької селищної, Михайло-Коцюбинської селищної, Новобілоуської сільської, Олишівської селищної, Остерської міської, Ріпкинської селищної, Седнівської селищної, Тупичівської сільської, Чернігівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 730-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» Сираївська сільська рада увійшла до складу територіальної громади Козелецької селищної ради Чернігівського району. Громадянин рф [PERSON] 22.12.2011 отримав земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 7422089300:06:001:0492 площею 2,25 га, 7422089300:06:002:0492 площею 0,59 га, у власність, однак на теперішній час їх не відчужив, хоча зобов`язаний був відчужити успадковані ним земельні ділянки не пізніше 22.12.2012. Враховуючи те, що отримані [PERSON] у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення ним добровільно не відчужені упродовж встановленого законодавством України річного строку, то такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала повністю та з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Позивач Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання свого представника не забезпечило, до суду надійшла заява у якій позивач просить розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, виклик у судові засідання останнього здійснювався шляхом публікацій оголошень на офіційному веб-сайті Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки в судові засідання суду відповідач не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав. В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст. 41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). У відповідності до ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. 1-2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). За змістом ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч. 1, 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Судом встановлено, що у власності [PERSON] , [INFO] , який є громадянином російської федерації, перебувають земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: - 7422089300:06:001:0492 площею 2,25 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сираївської сільської (нині Козелецької селищної) ради Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН №108224, який зареєстрований 14.07.2005 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010585400038; - 7422089300:06:002:0492 площею 0,59 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сираївської сільської (нині Козелецької селищної) ради Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН №108224, який зареєстрований 14.07.2005 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010585400038. Як видно із нотаріально посвідченого свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №2059, відповідач [PERSON] успадкував вказані земельні ділянки після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.06.2025 №10-25-0.6-3536/2-25 земельна ділянка з кадастровим номером 7422089300:06:001:0492 площею 2,25 га, розташована за межами с. Сираї Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, земельна ділянка з кадастровим номером 7422089300:06:002:0492 площею 0,59 га, розташована за межами с. Сокирин Козелецької селищної ради. Договори оренди землі на вищевказані земельні ділянки до 01.01.2013 не реєструвалися. Згідно Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами 7422089300:06:001:0492 та 7422089300:06:002:0492, відсутні. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації (паспорт рф [NUMBER] , виданий відділом УФМС росії по Краснодарському краю в Центральному окрузі м. Краснодара 11.03.2009, код підрозділу 230-005), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.2011 року №2059. За інформацією управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 23.06.2025 № 7401.5-3366/74.2-25 інформація з приводу отримання посвідки на тимчасове місце проживання на території України, посвідки на постійне місце проживання на території України, дозволу на імміграцію в Україну або продовження строку перебування на території України по громадянину російської федерації [PERSON] , [INFO] , за обліками УДМС у Чернігівській області, відсутня. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутих земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом року, такі земельні ділянки з кадастровими номерами 7422089300:06:001:0492, 7422089300:06:002:0492, підлягають конфіскації за рішенням суду. Чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх конфіскації, - підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь Чернігівської обласної прокуратури витрати по оплаті судового збору у розмірі 6056 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved