Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

30 червня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання\~шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 16 серпня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 521. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх трьох років сімейні стосунки між сторонами почали погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя спільно не проживає, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представниця [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно i повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких гарантуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи i вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Письмовими матеріалами справи встановлено, що 16 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 521, в період якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, та копією свідоцтва про народження. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з різними поглядами на подальше сумісне життя. Збереження та подальше існування шлюбних відносин позивачка вважає неможливим, оскільки на теперішній час сторони не ведуть сумісного побуту, не підтримують шлюбні відносини, тобто, не реалізують права та обов`язки подружжя, передбачені\~Сімейним Кодексом України. Позивачка вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним. Судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, стосунки припинились. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї\~державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечитиме одному з них, чи інтересам їx дітей. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Нормами частини 3, 4\~ст.\~56\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що\~кожен з подружжя мас право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, с порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність i може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ст. 112 СК України). Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки i жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені i поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно до ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняються у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved