Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

02.10.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в обґрунтування якого зазначено, що 07.11.2024 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб має формальний характер, знаходиться на стадії розірвання. Позивач самостійно піклується про їх спільного сина, проживає окремо від відповідача. [PERSON] ще не виповнилося три роки, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому джерел доходу, крім соціальних виплат, у неї немає. Позивач зверталася до відповідача з проханням стабільно надавати достатню фінансову допомогу, проте відповідач не виконав прохання та не гарантує стабільного матеріального забезпечення на позивача та сина. Відповідач ухиляється від утримання позивача. У зв`язку з чим позивач просить стягнути щомісячно з [PERSON] на її утримання 1\\4 частину від усіх видів його заробітку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. 02.10.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано в провадження судді Семіряд І.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит. 03.10.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 04.11.2025 відповідачем [PERSON] подано відзив, в обґрунтування якого зазначено, що позивачем не надано підтвердження здійснення повного утримання сина та в чому воно полягає, не надано доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання сина. Доводи позивача грунтуються на припущені. Відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів не підтверджена доказами. Відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти на малолітнього сина [PERSON] та не має наміру від нього ухилятися. Від утримання дружини ніколи не відмовлявся, хоча з позивачем вже певний період часу не проживають. У зв`язку з чим відповідач просив позов задовольнити частково, стягнути з нього на утримання дружини 10000 грн, починаючи з дня подачі позову. Розгляд справи просив проводити без його участі, врахувати відзив при ухваленні рішення. 12.11.2025 представником позивача [PERSON] [PERSON] подано відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідачем пропущено строк подачі відзиву та відсутні поважні причини пропуску строку, відповідач мав можливість своєчасно подати відзив. Перебування відповідача у бойовій зоні не підтверджено належними доказами. Відповідач не надав доказів добровільного утримання позивача, долучені відповідачем платіжні інструкції не містять інформації про призначення платежу і не підтверджують, що кошти були перераховані саме на утримання позивача як дружини, платіжні інструкції не підтверджують цільове призначення коштів. У зв`язку з чим представник позивача просила, відмовити у задоволені клопотання про поновлення строку для подання відзиву. Задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Представником позивача [PERSON] [PERSON] подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідачем [PERSON] у відзиві зазначено про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи дійшов наступного висновку. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.11.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , яке видане Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Східного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис №132. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане Південною міської радою Харківського району Харківської області, актовий запис №27. Відповідно до довідки Відділу з питань організації діяльності ЦНАП Південної міської ради Харківського району Харківської області від 30.09.2025 №6896 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресоб, без реєстрацїі місця проживання, з дня народження та до цього часу мешкає син [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.75 СК України - \~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.ч.2\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4\~ст.84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, визначальним на підставі ст. 84 СК України є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 333/1701/18 (провадження № 61-17737св21). Як встановлено в судовому засіданні відповідач є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] , а також посвідченням Державної прикордонної служби. Окрім того, відповідно до довідки начальника відділу кадрів в\\ч [NUMBER] віл 15.10.2025 [PERSON] з 08.08.2015 і на теперішній час проходить військову службу за контрактом у військовій частині. Отже, відповідач є таким, що має можливість надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. Згідно позовної заяви, позивач [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці, має малолітню дитину [INFO] , тобто дитину яка не досягла трирічного віку, а отже позивач позбавлена можливості працювати. За правилами ч. 1\~ст. 80 СК України- \~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При звернені до суду позивач заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, тобто позивачем визначено спосіб стягнення аліментів. У зв`язку з чим суд не бере до уваги посилання відповідача про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідачем не надано доказів того, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) , вказана сума буде значною та погіршить його матеріальний стан, тобто відповідачем не надано довідку про доходи, з якої можна було зробити висновок про те, яку суму буде отримувати позивач. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину. Таким чином, враховуючи те, що позивач на даний час перебуває на військовій службі, а отже отримую відповідний дохід, є працездатним, належні і допустимі докази щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1\\8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Доказів того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи матеріали справи не містять, а стягнення з відповідача аліментів на дитину не позбавляє його обов`язку з утримання дружини. Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості. У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав. Згідно п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви частина 1статті 79\~СК України. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial