Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо [PERSON] . Під час розгляду цієї справи від [PERSON] надійшла заява про залишення заяви без розгляду, в якій вона зазначила, що не визнає факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] відносно [PERSON] , а також зазначила про наявність між сторонами спору про право на спадщину. Враховуючи зазначене, Малиновський районний суд залишив без розгляду заяву [PERSON] по справі № 521/3009/22. В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] , яка є матір`ю померлого [PERSON] не визнає факт батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою позивача, [PERSON] звернулась до суду з позовом. Позивачка у позові зазначає, що з 2007 року по 2017 р. [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . З 2004 року по 2007 р. [PERSON] з [PERSON] мешкали у квартирі батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Після цього, з 2007 р. по 2017 р. [PERSON] разом с [PERSON] проживали однією\~сім`єю\~без реєстрації\~шлюбу та вели спільне\~господарство за\~адресою:\~ [ADDRESS] . У зв`язку з труднощами у стосунках, пов`язаними з вихованням дитини на час її народження, [PERSON] зареєструвала народження доньки у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Її ім`я та по батькові у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою, а саме прізвище батька вказано « [PERSON] » (підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статі 135 Сімейного кодексу України від 10.02.2022 р.). Підтвердженням того, шо [PERSON] фактично проживала також разом з [PERSON] є різні медичні довідки, де зазначена адреса місця проживання саме: [ADDRESS] . \~Зокрема в\~обмінній картці\~пологового будинку,\~зазначено місце\~проживання [PERSON] : [ADDRESS] . В медичній картці історії розвитку дитини зазначено, що батько дитини [PERSON] . Наприкінці \~липня 2010\~року позивач\~ завагітніла\~від [PERSON] \~і [INFO] \~народила дочку\~? \~ [PERSON] .\~ [PERSON] \~визнавав себе\~її батьком,\~однак \~сімейне життя\~у [PERSON] \~не склалось\~разом з\~батьком її\~дитини. До 2017 року усі жили однією сім`єю, вели спільне господарство. [PERSON] ставився до [PERSON] як до своєї дочки, вони спілкувались, проводили час разом, він купував іграшки, одяг та інші речі. [PERSON] та [PERSON] називали один одного як батько та дочка відповідно. Зазначені обставини були встановлені Малиновським районним судом по справі № 521/3009/22 під час допиту наступних свідків: - [PERSON] , який є племінником [PERSON] - [PERSON] , яка є матір`ю позивача. - [PERSON] , який є братом позивача. - [PERSON] , яка є подругою позивача. - [PERSON] , яка є подругою позивача. А також поясненнями зацікавленої особи, [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] . Свідки під час допиту у Малиновському районному суді м. Одеси підтвердили, що добре знають [PERSON] та знали [PERSON] , оскільки частина з них є родичами [PERSON] , а частина [PERSON] , інша частина друзі, які товаришували з [PERSON] і [PERSON] , коли вони перебували у фактичних шлюбних відносинах та коли народилась донька. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14 серпня 2021 року. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, що підтверджує той факт, що він залишив заповіт 3 червня 2014 року на випадок своєї смерті та розпорядився належною йому квартирою під [ADDRESS] , яку заповів [PERSON] , [INFO] . Зазначений заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори і зареєстрований за №2-449. Також підтверджують той факт, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] - спільні фото та відеозаписи. Після того як [PERSON] з [PERSON] перестали разом жити, він продовжував проводити час с дитиною, що підтверджує пост на фесбуці від 22.06.2020 р. Коли [PERSON] пішла у школу, в перший клас, [PERSON] також був на першому дзвонику в 2018 році, про що [PERSON] також зробив пост на фейсбуці. Інших дітей померлий не мав, [PERSON] є його єдиною дитиною. Померлий [PERSON] один раз офіційно перебував у шлюбі. Згідно з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 07 вересня 2021 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 20 березня 1992 р., 18 березня 1997 р. відомості про розірвання шлюбу вніс Другий Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Встановлення факту\~батьківства є\~необхідним для\~захисту майнових\~та немайнових\~прав малолітньої\~дитини,\~зокрема оформлення спадщини та пенсії по втраті годувальника. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 07.06.2023 по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. 11.07.2023 до суду надійшли пояснення Приморського відділу ДРАЦС у місті Одесі, в яких зазначено, що 29.03.2011року Відділом зареєстровано актовий запис народження [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація відповідно до частини 1ст.135 Сімейного кодексу України (запис батька за вказівкою матері. Актовий запис підписаний матірю дитини, складений з дотриманням вимог діючого законодавства, порушень щодо державної реєстрації народження з боку відділу не було, права заявниці порушені не були. 28.07.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів, протокол судового засідання та робоча копія аудіозапису судового засідання у справі № 521/3009/22. Також 28.07.2023 представник позивача звернулась до суду з клопотанням про призначення судово молекулярно - генетичної експертизи. 29.01.2024 до суду надійшла копія актового запису про смерть № 10056 від 19.10.2023 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відносно відповідача [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 01.02.2024 зупинено провадження у справі до залученні у справі правонаступника відповідачки [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 23.04.2024 поновлено провадження у справі. 17.05.2024 до суду надійшла копія спадкової справи №47/2023, заведенаприватнимнотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальовою О.А. після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 21.06.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про заміну відповідача [PERSON] на правонаступника [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 24.06.2024, яка винесена протокольно, замінено відповідачку [PERSON] на правонаступника [PERSON] , [INFO] . 06.02.2025 до суду надійшла заява преставника відповідача про застосування строків позовної давності, встановлених ст. 138 СК України. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 20.03.2025 закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду. 20.05.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача. 24.06.2025 до суду надійшли пояснення представника відповідача [PERSON] , правонаступника померлої [PERSON] , в яких просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивачка та ії представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Начальник Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у наданих неоднаразово суду письмових поясненнях зазначила, просисть розглянути справу за відсутністю представника Відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, допитавши свідків, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис за № 111. Згідно актового запису про народження відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, відомості про матір: [PERSON] . [PERSON] [INFO] помер [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23.07.2025 складено актовий запис за № 9565. Згідно з частиною першою статті 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. За життя [PERSON] склав заповіт 3 червня 2014 року на випадок своєї смерті та розпорядився належною йому квартирою під [ADDRESS] , яку заповів [PERSON] , [INFO] . Зазначений заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори і зареєстрований за №2-449. Позивачка звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON] , померлого в липні 2021 проку відносно дитини [PERSON] народженої нею [INFO] . Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2023 у справі № 521/3009/22 заяву [PERSON] , за участю заінтересованих осіб: [PERSON] , Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] про встановлення факту батьківства \~залишено без розгляду. В ухвалі зазначено, що [PERSON] зазначила, що намагаючись встановити батьківство після смерті сина заявниця бажає отримати спадщину у вигляді частини кватири, яку вже прийняла [PERSON] . Окрім того, факт батьківства\~ [PERSON] , який помер [INFO] \~відносно\~ [PERSON] \~не визнається зацікавленою особою [PERSON] по справі, яка також зазначила про наявність між сторонами спору про право на спадщину, а тому цей спір підлягає розгляду в загальному позовному порядку. [INFO] померла [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управлення Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис за № 10056 від 19.10.2023 Клопотання представника позивача, яке було подано до суду 28.07.2023 про призначення судово молекулярно - генетичної експертизи було знято з розгляду за клопотанням представника позивача, в зв`язку зі смертю відповідачки. Верховний Суд у постановах від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22, від 13 вересня 2023 року у справі № 552/4291/22 виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання або оспорення батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. Проблема виникає у разі смерті й неможливості отримання біологічних зразків потенційного батька. Однак у випадку смерті чоловіка існує процесуальна можливість проведення ДНК-дослідження на спорідненість між дитиною (тобто онукою) та його батьками (тобто дідом чи бабою дитини). Це дозволяє визначити наявність чи відсутність біологічного споріднення з високим рівнем вірогідності. Мати померлого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що 19.10.2023 року складено актовий запис № 10056 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса). 06.09.2021 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок смерті зробила розпорядження щодо всього майна, де б воно не знаходилось на ім`я [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 квітня 2024 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальовою К.І., зареєстрованим в реєстрі за № 678 [PERSON] набув право власності на 167/1000 часток квартири [ADDRESS] , реєстровий № 673. Допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що позивачка з померлим перебували деякий час в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] .. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , проте за життя оформити батьківство не встигли. Так, відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Основного Закону України). Частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. При цьому, зважаючи на предмет доказування у даній категорії справи, СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved