Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

03 червня 2025 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа - Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання не чинити перешкоди. Позивач свої вимоги мотивує тим що, він є батьком та законним опікуном тяжкохворого повнолітнього сина [PERSON] , [INFO], який має статус інваліда ІА групи безстроково (згідно довідки МСЕК). Відповідно до рішення Деснянського районного суду від 20 травня 2024 року по справі №754/17089/23, [PERSON] було визнано недієздатним, опікунами було призначено батька - [PERSON] та його матір - [PERSON] . [PERSON] , на даний час, проживає разом з мамою [PERSON] . Так як він є так само опікуном як і [PERSON] має право на виконання обов`язків опікуна в повному обсязі, включаючи спілкування, піклування, лікування, реабілітацію та відвідування сина за місцем реєстрації (проживання). Проте, він не може реалізувати свої права батька та опікуна, оскільки відповідач [PERSON] чинить йому штучні перешкоди у виконанні його прав та обов`язків. Так, зокрема не повідомляє про місце знаходження [PERSON] , ігнорує його дзвінки, смс та повідомлення через за стосунки Вайбер, Телеграм. Не пускає до квартири де проживає його син, принципово не відчиняє вхідні двері під час його візитів до сина. Підбурює знайомих та своїх рідних на здійснення протизаконних дій з погроз, образ та наклепів (відповідні заяви подані до Національної поліції України та Органу опіки та піклування). Відповідач на чисельні роз`яснення збоку Органу опіки та піклування не реагує, продовжує ігнорувати рішення суду щодо визнання його опікуном. Він зацікавлений у тому, щоб виконувати свої обов`язки опікуна, реалізувати свої батьківські обов`язки, більше того, він має значний досвід та навички з можливості надавати допомогу синові. З огляду на вище викладене позивач просить суд: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у виконанні обов`язків батька та опікуна щодо [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 25 серпня 2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Ординат З.А. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] не погоджується із пред`явленим до неї позовом у повному обсязі, вважає, що вказані позивачем обставини є спотвореними та такими, що не відповідають дійсності, заявлена позовна вимога є безпідставною, з огляду на наступне: Позивач самостійно у 2023 та 2024 роках забирав [PERSON] із Святошинського дитячого будинку - інтернату, але з незрозумілих причин щоразу відвозив його відповідачу та зникав; Позивач неодноразово погрожував відповідачу, про що свідчать заяви останньої до поліції; Позивач свідомо ухиляється від виконання обов`язків опікуна щодо недієздатного [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю І групи А підгрупи з дитинства (документи долучені позивачем). Зокрема, [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання - дитячий аутизм, з дитинства не розмовляє. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2024 у справі № 754/17089/23 [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, опікунами призначено сторін цього спору (документ долучений позивачем). [PERSON] на підставі путівки № 12 Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та наказу Святошинського дитячого будинку - інтернату № 203 від 16.12.2009 року перебуває на повному державному утриманні, з діагнозом: помірна розумова відсталість з рисами аутизму. Наразі, за повідомленням Святошинського дитячого будинку - інтернату стан здоров`я [PERSON] не відповідає профілю будинку - інтернату, а тому перебування [PERSON] в цьому закладі є неможливим (додаток № 4), оскільки у відповідності до абзацу другого пункту 4.2. Положення про Святошинський дитячий будинок-інтернат розлади особистості з антисоціальною, агресивною, аутоагресивною поведінкою та епізодами руйнівної поведінки є протипоказаннями для перебування в Інтернаті. У зв`язку з цим, позивач забрав [PERSON] із Святошинського дитячого будинку - інтернату і відвіз його до відповідача (за адресою: [ADDRESS] ). [PERSON] неодноразово в усному та письмовому порядку повідомляла службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинський дитячий будинок - інтернат про перебування на її утриманні [PERSON] за адресою - [ADDRESS] . Окрім цього, до [PERSON] телефонували працівники поліції, яким відповідач також повідомила вище викладені обставини. Станом на дату подання цього відзиву відповідач не змінила адресу свого перебування та перебування її сина, [PERSON] . Проте, позивач продовжує робити вигляд, що [PERSON] начебто сховала сина. В цілому, дуже дивно, що позивач не знає де знаходиться [PERSON] , оскільки самостійно, з власної ініціативи відвіз його матері (відповідачу). Також, досить дивним і незрозумілим є звернення позивача до органів Національної поліції, служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Як доказову базу позивач використовує скріншоти щодо дзвінків відповідачу, на які остання начебто не відповідала. Вважаємо, що скріншоти з телефону не можуть підтверджувати обставину ігнорування позивача відповідачем. Окрім цього, позивач долучив скріншоти переписки із відповідачем. По-перше, знов-таки, скріншоти самі по собі не можуть підтверджувати певні обставини. По-друге, із долучених скріншотів вбачається, що позивач жодним чином не допомагає в утриманні [PERSON] , знаючи, що останньому необхідні дорогі ліки, речі, їжа, а відповідач не може повноцінно працювати, оскільки займається його доглядом, а також має на утриманні іншу дитину. [PERSON] чинить психологічні та інші види насильства щодо відповідача, погрожує останній. За даними фактами відповідач неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Звертаю увагу суду, що позивач як опікун недієздатного [PERSON] має як права так і обов`язки. Зокрема, до обов`язків [PERSON] , як опікуна недієздатного [PERSON] належить піклування про стан його здоров`я, його лікування тощо. Мушу повідомити, що [PERSON] свідомо нехтує виконанням цього обов`язку, що суперечить інтересам недієздатного [PERSON] та шкодить його здоров`ю, здоров`ю оточуючих. Так, як було вказано у п. 3.1 цього відзиву, стан здоров`я [PERSON] не відповідає профілю Святошинського дитячого будинку - інтернату, про що і повідомив сам інтернат. У зв`язку із цим, враховуючи необхідність постійного лікування та догляду, [PERSON] потребує переведення до закладу відповідного профілю, що буде відповідати стану його здоров`я. [PERSON] подала всі наявні в неї документи задля переведення [PERSON] в психоневрологічний інтернат відповідного профілю. Разом з цим, Департамент соціальної та ветеранської політики Виконавчого органу Київської міської ради листом повідомив, що переведення [PERSON] , [INFO] до закладу іншого профілю можливе лише за наявності згоди на таке переведення всіх опікунів. З метою отримання згоди позивача як іншого опікуна на переведення до психоневрологічного закладу, мною надіслано до [PERSON] лист від 10.07.2025, згідно з яким запропоновано з`явитись до Святошинського дитячого будинку - інтернату з метою вчинення дій, необхідних для переведення [PERSON] до закладу іншого профілю. [PERSON] надав відповідь на лист, в якій не вказав, чи надасть він згоду на переведення [PERSON] до закладу іншого профілю. Також, схожий за змістом лист надіслано повторно 16.07.2025, оскільки [PERSON] так і не з`явився до Святошинського дитячого будинку - інтернату. Окрім цього, 16.07.2025 направлено лист на адресу Святошинського дитячого будинку - інтернату, яким запропоновано звернутись до [PERSON] із пропозицією про надання ним згоди на переведення [PERSON] до закладу іншого профілю, який відповідає діагнозу останнього, з метою збереження його життя та здоров`я. Разом з тим, [PERSON] ухиляється від свого обов`язку забезпечити життя та здоров`я [PERSON] , оскільки не дає згоду на його переведення в заклад іншого профілю, який відповідає діагнозу [PERSON] . У зв`язку з викладеним, 30.07.2025 на адресу служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації направлено лист про вжиття необхідних заходів з метою виконання [PERSON] опікунських обов`язків, який отримано згідно з трекінгом 04.08.2025. При цьому, до сих пір службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не вжито необхідних заходів. Окрім цього, за доцільне вважаю зазначити, що позивач жодним чином не допомагає відповідачці в утриманні непрацездатного повнолітнього сина [PERSON] , проживає окремо (що підтверджується, зокрема, актом обстеження умов проживання, додаток № 15). Крім цього, з відповіді Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100/06-4036 від 11.06.2025 із додатком (додаток № 18) вбачається, що позивач отримує державну соціальну допомогу на недієздатного сина (інваліда з дитинства). Доцільно наголосити на тому, що [PERSON] цю допомогу не витрачає на сина [PERSON] . Останній знаходиться на повному утриманні [PERSON] . Відповідач купляє сину їжу, одяг, речі, ліки тощо. Таким чином, [PERSON] є сином сторін, недієздатною особою внаслідок психічного захворювання, має інвалідність ІА групи, а сторони призначені його опікунами. Наразі [PERSON] постійно проживає із відповідачем, перебуває на її повному утриманні. При цьому, позивач знає, що [PERSON] знаходиться постійно з відповідачем за її адресою місця проживання, оскільки сам, з власної ініціативи привіз їй [PERSON] . Позивач належним чином не виконує свої опікунські обов`язки, діє в супереч інтересам недієздатного [PERSON] . Зокрема, [PERSON] ігнорує необхідність переведення [PERSON] в психоневрологічний заклад з метою його лікування та догляду. Окрім цього, позивач отримує на підопічного [PERSON] державну соціальну допомогу, але не надає будь якої допомоги (речі, одяг, їжа, грошова допомога тощо). Повторно наголошує, що [PERSON] не змінювала місце свого проживання та проживання [PERSON] та не «приховує» його, як про це вказує позивач. Відвідувати [PERSON] відповідач позивачу не забороняє та не забороняла ніколи. За таких обставин, вважають, що позов [PERSON] є безпідставним, із долучених до нього доказів не вбачається порушення відповідачем прав позивача. 08.09.2025 року відповідачем подано відповідь на відзив на позовну заяву про усунення перешкод у виконанні обов`язків опікуна, яку залучено судом 15.09.2025 року в якості письмових пояснень. Відповідно до яких позивач зазначив наступне. 14 серпня 2025 року під час підготовчого засідання по справі № 75418725/25 за його позовом про зобов`язання не чинити перешкод, представники Відповідача (аж 2 особи) клопотали про перенесення засідання, у зв`язку з тим, що Відповідач не отримала належним чином Ухвалу суду, звинувачуючи при цьому працівників укрпошти. Насправді ж це було безсоромним тактичним ходом із затягування часу, адже про надходження всіх рекомендованих листів, отримувача сповіщають смс повідомленням (повідомленням через чат-бот), яке надходить на номер телефону отримувача, дані якого є в базі Укрпошти. Як свідчить Трекінг даного листа (Додаток D, за номером 06 102 644 754 25 вручення даного поштового відправлення не відбулось, і причина в цьому не бездіяльність працівників Укрпошти, як то стверджує Відповідач. Отримавши тимчасову перевагу у процесуальних строках, представник Відповідача 19.08.2025 року, направляє через Електронний суд позовну заяву про стягнення з нього аліментів, таким чином намагаючись використовувати, даний позов як інструмент впливу та залякування. 25.08.2025 року, за декілька діб до спливу кінцевого терміну подання відзиву на позовну заяву, представник відповідача, знову ж таки направляє через Електронний суд відзив на позовну заяву по справі № 754/8725/25. Розуміючи, що на даний момент часу, в роботі Електронного суду України, є багато технічних неполадок, що ускладнює ознайомлення з матеріалами поданими через Електронний суд, представник відповідача по справі № 754/8725/25, який в той же час представником Позивача по справі № 754/13537/25 принципово не направляє другий примірник сторонам по справі, з метою унеможливлювання здійснення правосуддя, або ж його ускладнення. У зв`язку з технічними перешкодами, він не зміг через Електронний суд ознайомитись з усіма додатками до Відзиву на Позовну заяву. 26.08.2025 року позивачем подано заяву про відрахування терміну на подання Відповіді на Відзив з моменту отримання повного пакету документів вхідний номер 42914/25 - вх. Повне ознайомлення з Відзивом на Позовну заяву по справі № 754/8725/25 він здійснив 02.09.2025 року (Додаток 2). У відповідності до вимог п.п. 1, п. 5, ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, Відповідачем (представником Відповідача) повинні бути надані докази, на яких ґрунтуються заперечення. Ретельно ознайомившись з Відзивом разом з додатками (ніби - то доказами) на 42 сторінках, я не віднайшов жодного посилання на відповідні докази або ж норми права, які б могли спростувати мої позовні вимоги. У відповідача була можливість скористатись своїм правом, що передбачено вимогами ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПКУ) та пред`явити зустрічний позов. Можливо представник відповідача, переплутавши процесуальні норми, 19.08.2025 року направив до суду позовну заяву про стягнення аліментів та розраховував що Суд залучить даний позов як зустрічний позов, з метою розширення позовних вимог. В супереч вимогам п. 2 ст. 193 ЦПКУ (зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їx розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю, або частково задоволення первісного позову) дані позови не є взаємопов`язаними, то ж відповідно не поєднанні в одну справу. Враховуючи не подання відповідачем зустрічного позову, розгляд питань, що не стосується до пред`явлених ним позовних вимог не передбачено по даній справі. Питання що підіймаються представником відповідача у відзиві на позовну заяву та не мають відношення до позовних вимог про зобов`язання, таких як: ніби - то перебування сина на повному утриманні відповідача; ніби - то привласненні ним грошової допомоги на [PERSON] ; ніби - то ухиляння від придбання ліків, одягу, харчів; ніби - то ігнорування вирішення питання у переводі до іншого інтернатного закладу отриманні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі/ отримання соціальної послуги на професійній основі слід розглядати у справі № 754/13537/25 від 20.08.2025 року. Свою позицію, доводи, аргументи, спростування та докази він надасть у своєму відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів, після отримання всіх необхідних додатків до позову, яких він не отримав і досі. Він не погоджується з наведеними у відзиві на позовну заяву доказами, тлумаченнями та правовою оцінкою наданою представником відповідача. Докази, що надані в додатках, підтверджують тільки факти листування відповідача з державними органами та повною відмовою у задоволенні її вимог, містять лише рекомендації. У відзиві спотворені обставини, що не відповідають дійсності та змішані вимоги, які повністю не стосуються даного позову. Наводить аргументи, що підкріплює матеріальними доказами: п.п. 1. позивач самостійно у 2023 та 2024 роках забирав [PERSON] із Святошинського дитячого будинку - інтернату, але з незрозумілих причин щоразу відвозив його відповідачу та зникав. Їх спільний син є особою з тяжким захворюванням розладу психіки та поведінки, особою з І групою інвалідності, підгрупою А з дитинства. Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України, Наказу МЗ УРСР від 08.02.1985 № 52, (нова редакція наказ МОЗ України від 20.03.2024 року № 478), вимог Житлового кодексу України їх син перебував на квартирному обліку разом з ним, за місцем його служби, згідно Протоколу № 1 засідання житлово-побутової комісії управління Північного ТрК від 10 січня 2002 року (Додаток 3). А вже з 02 квітня 2007 року перебував на першочерговому квартирному обліку, згідно Протоколу № З засідання житлово-побутової комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України (Додаток 4). В наслідок наявної хвороби у [PERSON], він відноситься до осіб які не можуть проживати в комунальній квартирі, або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї, згідно Довідок від 04.10.2005 № 16/ц (Додаток 5) та від 26.03.2007 № 39/ц (Додаток 6). [PERSON] потребував окремої ізольованої кімнати та відповідно до своїх медичних показань був забезпечений окремою кімнатою в ізольованій квартирі на І поверсі з 2 сантехнічними вузлами, просторим коридором та великою кухнею, разом з біологічною матір`ю та його меншою сестрою, за адресою [ADDRESS] , згідно Ордеру на жиле приміщення № [NUMBER] серія Б від 17.12.2018 року (Додаток 7; Тож їх син [PERSON] мав та має повне законне право перебувати та проживати у власній квартирі, не зважаючи на «не зрозумілі причини» та всіляке намагання відповідача позбавити його цього права. В доданих додатках до відзиву представником відповідача (висловлюю вдячність) долучено Акт обстеження умов проживання від 02.04.2024 року, б/н, в якому вказано: [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в одній кімнаті на 2 поверсі гуртожитку за адресою [ADDRESS] . То ж виходячи з вищевказаного, якби то не хотілось відповідачу випхати сина з його законного житла у гуртожиток, він не зобов`язаний там проживати внаслідок протипоказань. Законне право проживання [PERSON] в даному приміщенні закріплено навіть в Конституції України (Основний Закон України, найвищий нормативно-правовий акт, який закріплює ключові принципи державного устрою, а також права, свободи та обов`язки людини і громадянина). Крім того в порушення вимог Правил опіки та піклування, затвердженого спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 N 34/166/131/88 (надалі за текстом Правила) Відповідач свідомо, з корисливих міркувань діє всупереч інтересам підопічного. Відповідач унеможливлює, шляхом створення штучних перешкод, реалізації законного права кожного громадянина України на безкоштовну приватизацію державного житлового фонду України. Внаслідок цих дій його син не може реалізувати право на приватизацію даної частки житла на своє ім`я, щоб в подальшому унеможливити шахрайським діям з боку третіх сторін на позбавлення його власності. До речі правила, які жодним чином чомусь не згадуються представником відповідача у відзиві та в цілому не дотримуються безпосередньо відповідачем являються основним керівним документом, що створені для забезпечення особистих та майнових прав і інтересів дітей, які залишилися без батьківського піклування, а також повнолітніх осіб, які через стан здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та обов`язки, Їх призначення - це встановлення державою особливої форми турботи про таких осіб, гарантуючи їм належний догляд та захист у всіх сферах життя Під час засідань опікунських рад Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації та в судовому процесі по справі № 754/10493/22, на не зручні питання членів опікунської ради та сторін по судовому процесу: чому вона не приділяє уваги дитині в інтернатному закладі? чому вона не навіщає його там? чому ухиляється від фізичної присутності на батьківських зборах (жодної присутності)? чому ухиляється від участі в засіданнях психолого - медико - педагогічних засіданнях інтернату під час розгляду питань що безпосередньо стосуються стану здоров`я їх сина? Відповідач навпаки використовував перебування сина у власній оселі, за адресою [ADDRESS] до 5 разів за вказаний період, як доказ піклування на свою користь. Дані твердження відображені в чисельних протоколах засідань опікунської ради та в матеріалах судової справи № 754/10493/22 про що він в подальшому буде клопотати перед Судом про долучення до матеріалів справи. Період на який посилається Представник Позивача, а саме 2023 та 2024 рік, не відповідає дійсності, окрім періоду з жовтня по грудень 2023 року та другу половину 2024 року (решту періоду [PERSON] перебував та проживав з ним як за кордоном (адже відповідачем створювались перешкоди і в доступі сина до власного житла (про що достеменно відомо Органам опіки та піклування та Деснянському управлінню поліції ГУНП у м. Києві та не вжито жодних дій, окрім рекомендацій вирішувати в судовому порядку, що він зараз і робить)) так і житловій площі друзів, які люб`язно дозволили йому з сином у них пожити, на відміну від відповідача, яка не впустила навіть власну дитину до її законного помешкання. На жаль свого належного житла для забезпечення нормальних санітарних умов для особи з інвалідністю (як він зазначав вище) він не маю. П.п. 2 Позивач неодноразово погрожував відповідачу, про що свідчать заяви останньої до поліції. Повністю заперечує та спростовує здійснення погроз будь якого фізичного, економічного, психологічного чи протизаконного характеру. В матеріалах відзиву представником позивача, не представлено жодних доказів, окрім якоїсь не зрозумілої йому форми для подання електронних звернень громадян до Національної поліції України (Додаток до Відзиву № 8), яка створена чомусь 11.07.2027 року, та в даному випадку не є, ані офіційним документом, ані доказом. Представник позивача, як адвокат врешті решт повинен знати як робити адвокатський запит до органів Національної поліції України та впродовж 5 робочих днів отримувати відповідь на даний запит. Штучно та свідомо затягуючи судовий процес, адвокат міг би вже отримати відповідь, а оскільки всі звинувачення в його бік щодо погроз відповідачу є надуманими, то ж і запит до НПУ не направлявся. Крім того адвокату повинно бути відомо, що всі звернення до НПУ, як в телефонному режимі так і у режимі письмових звернень вносяться до Журналу для реєстрації заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, які надходять до поліцейських підрозділів. Цей журнал забезпечує первинний облік, реєстрацію та введення інформації про злочини у статистичну звітність. Кожному зверненню присвоюється унікальний номер СО...., а у разі підтвердження кримінального правопорушення інформація вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань електронна база даних, створена для збору, зберігання, обліку та пошуку інформації про кримінальні правопорушення та хід досудового розслідування в Україні, та присвоюється унікальний номер ЄРДР…………. Долучити до матеріалів судової справи зразок якоїсь форми, як доказ вчинення ним неодноразових погроз, є проявом абсолютного непрофесіоналізму адвоката та безпідставними звинуваченнями, що трактуються ним як порушення Правил адвокатської етики з боку представника відповідача Ординат З.А . В той же час, він неодноразово був запрошений до представників ювенальної служби, дільничних офіцерів поліції Деснянського районного управління поліції у місті Києві, де ним були представлені докази вчинення протиправних дій з боку відповідача, як результат її заяви були трактовані як наклеп. У зв`язку з вищевикладеним він буде вимушений клопотати до суду, щодо обов`язку відповідача надати на ознайомлення відповідні заяви до органів поліції та відповідно їхні правові рішення, про що буде складено відповідну заяву, та долучено додатком до даного відзиву (Додаток 8). П.п. 3 Позивач свідомо ухиляється від виконання обов`язків опікуна, щодо недієздатного [PERSON] . Представником Відповідача в наданому відзиві на позовну заяву не вказано, які саме обов`язки опікуна він порушив, та більш того не надано жодного доказу чи підтвердження своїм безпідставним звинуваченням, що черговий раз дають йому привід трактувати звинувачення адвоката як порушення правил адвокатської етики. Як він вже повідомляв раніше, потреба в переведенні [PERSON] до інтернатного закладу відповідного профілю, не відноситься до позовних вимог даної справи, та може бути розглянута в іншому судовому процесі під час вирішення питання про переведення в інший інтернат, або надання соціальної послуги з догляду на професійній (не професійній основі), як то передбачено згідно вимог чинного законодавства України. Представник відповідача стверджує, що [PERSON] подала всі наявні в неї документи задля переведення [PERSON] в психоневрологічний інтернат відповідного профілю. У своєму листі від 25.07.2025, згідно додатку наданого адвокатом, але чомусь авторство даного листа адвокат привласнив його синові [PERSON] , він просив надати на ознайомлення згадуваний представником відповідача цей повний пакет документів стосовно його сина для переведення в інший заклад. На даний час він не має змоги ознайомитись з повним пакетом документів, у зв`язку з тим що адвокат йому повідомила (мовою оригіналу) «Я вам ничего не обязана». Копії даних документів не були долучені навіть до відзиву. Позивач зазначає, що змушений буде в окремій заяві клопотати до Суду зобов`язати відповідача надати на ознайомлення всі наявні документи, які указуються у відзиві та повідомити до якого саме інтернатного закладу були направлені дані документи. [PERSON] : неодноразово в усному та письмовому порядку повідомляла Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинський дитячий будинок інтернат про перебування на її утриманні [PERSON] . Досить дивним та не зрозумілим є звернення позивача до органів Національної поліції, служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. 30.07.2025 на адресу служби у справах дітей та сім" Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації направлено лист про вжиття необхідних заходів з метою виконання [PERSON] опікунських обов`язків. При цьому, до сих пір службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації не вжито необхідних заходів та водночас надає протирічиві докази своїм твердженням (Додатки до Відзиву 6 та 7). А ні [PERSON] а ні він до служби у справах дітей не звертались. Тут виникає питання взагалі до компетентності адвокатів, чи вони не розуміють за що відповідає дана служба, відповідно до своїх повноважень, або ж умисно вдаються до примусу даної установи діяти всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, а саме що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Можливо не розуміють значення слова ДІТИ (Згідно Сімейного кодексу України, дитиною є особа до досягнення нею повноліття, тобто 18 років), або ж належним чином не ознайомились з наданим ними ж додатком З (копія свідоцтва про народження [PERSON] ) даного Відзиву, в якому можна дізнатись скільки на даний час виповнилось повних років його синові, це ж елементарно беремо калькулятор та рахуємо, виходить 24, виходить дорослий. Складається дивне враження немов би дані представник просто намагаються «обдерти як липку» Відповідача по справі вдаючись до такої некомпетентності. Під час здійснення представництва інтересів Відповідача в державних органах та установах, адвокатом Ординат З.А. долучались недійсні «Ордери на надання правничої (правової) допомоги» [PERSON] , серія № 1064994 від 10.07.2025 року (Додаток 9), оскільки не містили необхідних реквізитів що є суттєвим порушенням вимог п.12.3 Положення «Про Ордер на надання правничої допомоги» (надалі за текстом Положення), затвердженого Рішенням Національної асоціації адвокатів України Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, та відповідно не підтверджує її правомочність, як адвоката, в інтересах Відповідача. Користуючись своїм посадовим положенням та використовуючи не дійсні Ордери адвокат спромігся незаконно витребувати конфіденційну інформацію стосовно його сина та стосовно нього та інформацію, що становить медичну таємницю стосовно його сина. У своєму листі від 15.07.2025 року на електронну адресу адвоката Ординат З.А, ним вказано на суттєві порушення, як положення так і етичних норм та професійних стандартів адвокатської діяльності Не дивно, що представник відповідача не долучила даний лист до відзиву на позовну заяву, то ж даний лист долучаю він (Додаток 10). Хоче звернути увагу суду, що відповідач схильний до шахрайських дій та зловживань. 3 метою уникнення відповідальності за порушення опікунських обов`язків Відповідач, на свій захист, надавала документи, які не відповідали дійсності, не містили всіх необхідних реквізитів, печатки були розмиті, а підписи посадових осіб не відповідали оригіналам. Дані документи долучались до засідань Опікунських рад (копії даних довідок містяться у особовій справі [PERSON]). Крім того під час судового процесу по справі № 754/10493/22 відповідач особисто долучив документ який має ознаки підроблення, до матеріалів справи. Даними незаконними діями відповідач намагався ввести суд в оману, тим самим схилити суд на свій бік. За результатом цього злодіяння відкрито кримінальну справу, дану інформацію внесено до ЄРДР № 12024105010001 135 від 15.10.2024 року, на даний час ведеться слідство. Представник відповідача стверджує, що надані ним скріншоти телефонних дзвінків та скріншоти текстових повідомлень застосунку Телеграм не можуть бути представлені як докази. Але ж прискіпливо аналізуючи судову практику по даному питанню, ним в Єдиному державному реєстрі судових рішень (htps:://eyestr.court.gov.ua/) було виявлено Постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року по справі № 916/3027/21, в якій визначила, що повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через за стосунки - месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом, відповідно, за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Умисне ухиляння від відповіді відповідача, вводили його в оману він не мав змоги отримати доступ до дитини, надати йому необхідні речі та продукти, надати йому необхідну соціальну чи реабілітаційну послугу. Він не знав стан його здоров`я, його потреби, його здобутки. Він неодноразово приїздив до сина до дому за його адресою, але йому ніхто не відчиняв двері, ніхто не відповідав на дзвінки чи смс повідомлення, через штучні перешкоди створені відповідачем, він витрачав зайві кошти, коли «в пусту» приїздив до нього. Відстань від його місця проживання до місця проживання сина складає 27 км, туди й назад 54 км. Сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову, на відміну від відповідача, неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору та намагався налагодити взаємодію, знайти спільну мову, домовитись з відповідачем. З його боку на адресу відповідача надіслано достатню кількість звернень, заяв та прохань урегулювати всі спірні питання в досудовому порядку, таких як: лист звернення до відповідача від 22.02.2024 (Додаток 12); лист звернення до відповідача від 18.08.2022 (Додаток 13); лист звернення до відповідача від 16.1 1.2022 (Додаток 14); лист звернення до відповідача від 26.09.2024 (Додаток 15); лист звернення до відповідача від 07.12.2024 (Додаток 16); лист звернення до відповідача та представника відповідача від 28.07.2025 (Додаток 17); достатня кількість смс повідомлень та звернень в застосунках Телеграм, Вайбер, електронної пошти, усних звернень. На жодні поступки, заради дитини, відповідач не пішов та не поступився жодним принципам. Розуміючи той факт, що дитині буде корисний той варіант коли її батьки разом приймають участь у житті, догляді, лікуванні та реабілітації. 15.08.2024 року, він звернувся до управління соціальної та ветеранської політики за місцем своєї реєстрації (Голосіївський район міста Києва). У результаті його звернення, відповідно до листа від 23.08.2024 №9 100/06-6358 (Додаток 18) йому було запропоновано залучити послугу з медіації (соціальна послуга з переговорів та примирення). Звичайно він погодився, але під час сумісної зустрічі Відповідач знову висловила своє незадоволення тим, що він висунув вимогу у забезпеченні безперешкодного доступу їх сина до його власної оселі, забезпеченні сина ключами від вхідних дверей, сумісної сплати дорого вартісних операцій. Як результат послуга з медіації провалилась, що підтверджується інформаційним листом Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 01.10.2024 N 100/06/25-1341 (Додаток 19). Вичерпав всі законні методи досудового вирішення питань, він звернувся до суду. В той же час він не сидів склавши руки та весь час активно відстоював права та інтереси сина в різних державних органах та установах. За результатами чого за бездіяльність, халатність, порушення вимог керівних документів та решту проступків за висновками перевірок притягнуто до дисциплінарної відповідальності керівника (на той час) відділу Опіки та піклування (як наслідок значно покращилась робота відділу) та ініційовано заміну дільничного лікаря психіатра (як наслідок [PERSON] врешті решт почав отримувати дорого вартісні ліки на безкоштовній основі, в отриманні яких до цього часу йому відмовляли, а він змушений був купляти їх за власні кошти). Крім того, з метою підвищення своєї обізнаності та фаховості у догляді та піклуванні за сином, звернувся з проханням пройти відповідні курси. Його бажання та наполегливість зробили свою справу, його прохання було вирішено позитивно. Відповідно до листа управління соціального захисту населення Голосіївської в місті Києві державної адміністрації від 30.09.2024 № 100/06-7135 (Додаток 20) він отримав направлення на навчання. Він успішно пройшов курси, добре засвоїв матеріал та на відмінно здав іспити, за результатом чого отримав Довідку від 06.11.2024 №02/0749 (Додаток 21). Надання соціальної послуги з догляду нашому синові може надаватись як на професійній так і на не професійній основі. Відповідно по вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 N 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» та від 06.10.2021 № 1040 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі» надання соціальної послуги з догляду повинно здійснюватися за місцем проживання особи, у даному випадку [ADDRESS] . Навмисно здійснюючи штучні перешкоди у його доступі до їх спільного сина, Відповідач принципово позбавляє [PERSON], у отриманні соціальної послуги з догляду на професійній основі. Звертає увагу суду, що він має значний досвід у догляді та реабілітації, крім того є дипломованим масажистом (Додаток 22) та має значний стаж. В свою чергу відповідач не надає відповідні послуги синові, не залучає інших спеціалістів, категорично ігнорує його прохання про проходження нею курсів з догляду на професійній основі. До речі ці курси проводяться в Києві на безкоштовній основі, для цього треба мати лише бажання допомогти своїй дитині, якого на жаль він не баче в діях Відповідача. Його колишня дружина (Відповідач) весь час стверджує, що він погана людина, він погано відноситься до неї, від згадки про будь що пов`язане зі мною в неї виникає неприязнь, антагонізм, роздратованість, огида. В нього виникає дивне питання чому вона досі залишається з його прізвищем « [PERSON] »? Чому донька, яка народилась від іншого чоловіка на багато років пізніше від їх розлучення, також носить його прізвище? Крім того, що його більше того дивує, чому доньці привласнили його по батькові - [PERSON] ? Існує загально відомий факт, що коли шлюб розривається, то буває трапляються випадки коли колишнє подружжя розходиться мирно та підтримують дружні відносити, разом дбають про дітей, не створюють один одному штучних перешкод у спілкуванні з дітьми (навіть абсолютно здоровими). B нашому випадку, весь Відзив просочений ненавистю, зневагою та огидою в його бік, де в кожному абзаці зазначається, що він не виконує обов`язки опікуна, що не дбає про дитину, що не створює їй належні побутові умови та багато іншого, що звичайно не підтверджується жодним доказом. Відповідач намагається вплинути на підсвідомість суду, весь час нав`язуючи та нав`язуючи вигідні їй наративи в негативному руслі, щодо його особи. В той же час при цьому, багато років не висловлює бажання змінювати, а ні його прізвище на своє дівоче а ні надати прізвище та по батькові біологічного батька своїй доньці, і на це звичайно є її власні корисливі мотиви. Більшість свого часу їх син перебував у Святошинському дитячому будинку інтернаті, на підтвердження його порядності по відношенню до [PERSON] , керівництвом закладу, як доказ в попередніх судах, було надано Інформаційну довідку від 04.10.2021 №6 051/027-320 (Додаток 23). У свою чергу відповідачу жодного разу не надавали та ні коли не нададуть такої позитивної характеристики, внаслідок постійної та повної байдужості до потреб їх спільного сина. Крім того, у відповідності до листав КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 04.07.2024 N 061/32-1706 (Додаток 24) зазначається, що тільки батько [PERSON] регулярно відвідує сина під час проходження стаціонарного Лікування . Відповідач неодноразово як самостійно так із залученням своїх рідних та близьких осіб, здійснював штучні перешкоди в доступі, як йому до сина, так і його сина до його власного житла. Відповідач умисно позбавила [PERSON] ключів від вхідних дверей. Траплялись випадки коли Відповідач перебував всередині квартири та умисно ігнорував прохання сина користуватись власним житлом. Відповідач, всупереч Рішення суду від 20.05.2024 року по справі № 754/1708923 про визнання особи недієздатною та призначення опікунів, надає протизаконне доручення своєму батькові [PERSON] про недопущення його (законного опікуна) до сина та приховування його від нього, що він відповідно й виконує. Крім того погрожує йому фізичною розправою. Відеозапис інциденту надає в електронному вигляді на DVD дискові (Додаток 25). Відповідачу, як і ї батьку [PERSON] , достатню кількість разів, як він думав на той час, органи опіки та поліції довели та роз`яснили неприпустимість порушень вимог чинного законодавства України по відношенню, як до [PERSON] , так і до нього як батька та законного представника. Роз`яснення не допомогли, тому це стало ще одним приводом звернутись до суду. Підсумовуючи вищевикладене, позивач доходить до висновку, що відповідачем вчинялись та продовжують надалі вчинятись штучні перешкоди у виконанні обов`язків опікуна, шляхом приховування сина, не відкриття вхідних дверей, позбавлення сина ключів від вхідних дверей, не допуск мене як опікуна та батька до кімнати сина, позбавлення сина у отриманні професійної соціальної послуги з догляду та послуг з реабілітації. Дані дії вчиняються з корисливих мотивів, по перше: перешкоджання з метою безпідставного отримання матеріальних благ на свою користь у вигляді аліментів (що доведено поданням Позовної заяви до суду по справі № 754/13537/25 від 20.08.2025 року); перешкоджання - з метою спровадження сина в інтернатний заклад без належних медичних та психологічних показань для цього, при цьому нехтуючи його правами на інші адаптивні види догляду, як результат безперешкодне використання його житлової площі для власних потреб; перешкоджання з мето унеможливлювання здійснення ним дороговартісного протезування та імплантацій, таким чином само усовуючи себе від обов`язку у фінансовій участі з лікування; перешкоджання - з метою позбавлення права його сина на здійснення безкоштовної приватизації державного житлового фонду, а саме його частки квартири, адже мені достовірно відомо, з надійних джерел, про намір відповідача здійснити дію з перереєстрації місця проживання сина на іншу адресу, таким чином позбавивши права на безкоштовну приватизацію, і реалізувавши це право виключно на ім`я дочки, адже сама відповідач вже використала своє право на приватизацію. У Відзиві на Позовну заяву представником відповідача змішані протирічиві вимоги, які не відносяться до предмету позову. Крім того не наведені належні аргументи, доводи, висновки та не надано в підтвердження жодного належного доказу (окрім листування, трекерів та конвертів) на підставі чого суд повинен відмовити мені, як Позивачу в позовних вимогах. Під час підготовчого розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі Відповідач та представник відповідача до підготовчого розгляду справи не з`явились. Будь яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Мала В.А. під час підготовчого розгляду справи проти позовних вимог не заперечувала. 15.09.2025 року суд ухвалив закрити підготовчий розгляд справи та призначити справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представникв судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Мала В.А. позовні вимоги просили задовольнити не порушуючи чинного законодавства та врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАЦС Тростянецького районного управління юстиції Сумської області 14 серпня 2001 року, серії [NUMBER] . [PERSON] є інвалідом з дитинства ІА групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0993888. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2024 року у справі №754/17089/23 [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, призначивши опікунами його батьків - [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу між сторонами було досягнуто згоди, що син проживатиме разом із матір`ю. Позивач зазначає, що відповідачка нібито перешкоджає йому у спілкуванні з сином та виконанні обов`язків опікуна, у зв`язку з чим просить суд усунути такі перешкоди. Згідно з ордером №019098 на жиле приміщення від 17.12.2018 року, виданим [PERSON] , вона проживає з членами своєї сім`ї - [PERSON] ., [PERSON] , [PERSON] - у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї та актом обстеження від 09.04.2024 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за цією ж адресою. Відповідно до листа ГУНП у м. Києві від 03.04.2025 №128443-2025, за результатами перевірки заяви [PERSON] щодо нібито перешкод у здійсненні опіки ознаки кримінального правопорушення не встановлено, подія до ЄРДР не вносилася. Відповідно до звернення [PERSON] від 15.08.2024 року №100/06/6110 до Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання соціальної послуги - МЕДІАЦІЯ, фахівцями центру 20.08.2024 встановлено контакт засобом телефонного зв`язку з [PERSON] , запропоновано соціальну послугу медіація, на що отримали згоду та 21.08.2024 було здійснено візити за адресою: [ADDRESS] та складено акт оцінки потреб сім`ї-особи. Інформаційним листом Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 01.10.2024 № 100/06/25-1341повідомлено, що в ході проведення соціальної послуги посередництво (медіація), кожна сторона висловила бажання піклуватися та утримувати спільну дитину з інвалідністю ІА групи. Але стадія ескалації конфлікту та особи спілкування сторін між собою, не дозволяють досягти домовленостей сторонами. Отже, виходячи з того, що на даній стадії конфлікту існує висока ескалація, соціальна послуга посередництво (медіація) не є ефективною для сторін. Відповідно до листа управління соціального захисту населення Голосіївської в місті Києві державної адміністрації від 30.09.2024 №100/06-7135 про направлення на навчання фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, [PERSON] направлено на навчання до Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого органу Київської міської ради та відповідно до Довідки від 06.11.2024 №02/0749 [PERSON] пройшов навчання/склав іспит. (Згідно з довідкою КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 04.07.2024 №061/32-1706, батько [PERSON] регулярно відвідує сина під час стаціонарного лікування, що свідчить про його участь у догляді за підопічним.) Крім того, з матеріалів справи убачається, що [PERSON] отримує державну допомогу на догляд за недієздатною особою, що ним не заперечується, що свідчить про фактичне виконання ним функцій опікуна та підтверджує наявність у нього реальної можливості здійснювати опіку. Відповідно до статей 55, 58, 60, 67 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється для захисту особистих і майнових прав недієздатної особи. Опікуни мають рівні права та обов`язки, якщо судом не визначено інше. Згідно з ч. 2 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, створювати йому належні умови для життя, лікування та розвитку, проте закон не передбачає обов`язку спільного проживання обох опікунів із підопічним, якщо він забезпечений належними умовами догляду іншим опікуном. Отримання позивачем державної допомоги на догляд за недієздатною особою відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» підтверджує, що держава визнає його особою, яка фактично здійснює догляд, і це свідчить про наявність умов для виконання ним опікунських функцій, а не про обмеження таких прав. Щодо житлових правовідносин суд зазначає наступне. Згідно з ордером №019098 від 17.12.2018 року, виданим на ім`я відповідачки, право користування квартирою належить лише особам, зазначеним у ньому, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статей 47, 64, 65 Житлового кодексу Української РСР, ордер є підставою для вселення та користування житловим приміщенням особами, зазначеними в ньому, а інші особи можуть вселитися лише за згодою наймача або членів його сім`ї. Таким чином, [PERSON] не має самостійного права користування квартирою, зазначеною в ордері, і його відсутність серед членів сім`ї за місцем проживання підопічного не свідчить про порушення прав опікуна. Проживання підопічного разом із матір`ю - співопікуном, у житлі, на яке видано ордер на її ім`я, є реалізацією законного житлового права сім`ї та не може вважатися перешкодою іншому опікуну у виконанні ним своїх обов`язків. Таке проживання узгоджується з вимогами ст. 67 ЦК України і не порушує прав позивача як співопікуна. Відповідно до статей 12, 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається. Позивач не довів належними та допустимими доказами факту перешкоджання з боку відповідачки. Органи поліції не встановили порушень, соціальні служби підтвердили лише конфлікт у спілкуванні, який не має юридичних ознак перешкоджання. Батько бере участь у догляді, отримує соціальну допомогу на цю мету, отже, має можливість здійснювати свої опікунські обов`язки. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що проживання недієздатного [PERSON] разом із матір`ю - співопікуном у квартирі, ордер на яку видано на її ім`я, є законним та не може бути розцінене як створення перешкод іншому опікуну. Позовні вимоги не підтверджені належними доказами та є безпідставними.

Outcome: dismissed