Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

23.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором № 15.05.2023-100000990 від 15.05.2023 у сумі 13 400,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 15.05.2023-100000990, відповідно до умов якого відповідачу надано в кредит грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на умовах строковості та платності. Договір укладено в формі електронного документа з використання електронного підпису, а саме відповідач, за допомогою мережі Інтернет, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору, підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв?язку з чим станом на 25.06.2023 за ним утворилася заборгованість в сумі 13 400,00 грн, з яких: 10 000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 400,00 заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 цивільну справу № 203/5102/25, провадження № 2/0203/2268/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 24.07.2025. Ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 06.08.2025 позовна заява ТОВ «Споживчий центр» залишена без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з недодержанням вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України. Після усунення недоліків позивачем в позовній заяві у встановлений судом строк, ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 22.08.2024 було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тексті позовної зави міститься клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника товариства з урахуванням відсутності заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу його місця реєстрації, які повернулися до суду з позначкою оператора поштового зв?язку про неможливість вручення. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. З урахуванням викладених вище обставин, на підставі ст. ст. 280,287,288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 15.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронному вигляді укладено кредитний договір № 15.05.2023-100000990 (надалі договір). За умовами договору: дата видачі кредиту 15.05.2023, сума кредиту 10 000, 00 грн, строк кредиту 42 дня, дата повернення 25.06.2023, проценти за користування кредитом 2% за 1 день за ставкою «Економ» та 3% за 1 день за ставкою «Стандарт», періоди користування зазначеними ставками визначені в п. 6 договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач уклав із ТОВ «Споживчий центр» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача № [NUMBER] підтверджується відповідною квитанцією Liqpay, id операції - 2309503122. Відповідач належним чином свої зобов?язання за договором не виконував, 09.06.2023 здійснив виплату в сумі 6 400,00 грн, внаслідок чого станом на 25.06.2023 за ним утворилася заборгованість в сумі 13 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 400,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що він припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 13 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 400,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved