Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У серпні 2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати залишає за собою. В обґрунтування позову вказано, що з 14.07.1982 позивач з відповідачем перебувають у зареєстровано шлюбі та мають сина [PERSON] . Останні роки сімейне життя з відповідачем погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони разом не проживають, кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, бажання примиритися позивач не має. 29.08.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 07.10.2025. У позовній заяві позивач просила проводити розгляд справи без її участі. 04.11.2025 від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не з`явились, в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 30.07.1982 [PERSON] та [PERSON] \~ перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом РАЦС у місті Брянка Луганської (Ворошиловградської) області, актовий запис 395, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та штампу на сторінці 10 копії паспорта позивача.\~ Згідно наявних у справі письмових відомостей сторони зареєстровані за різними адресами проживання.\~ При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовна заява про розірвання шлюбу подана до суду у серпні 2025, сторони для надання пояснень в судове засідання не з`явились, в заяві від 04.11.2025 відповідач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved