Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач ФОП « [PERSON] » звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 24 березня 2022 року о 23 год. 00 хв. м. Львів, вул. Шевченка 33Б, відбулося зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz 1422» д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Було оформлено Європротокол від 24 березня 2022 року, в якому відображена схема пригоди. [PERSON] визнав себе винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, що відображено в Європротоколі, який підписано обома учасниками ДТП. В Європротоколі відповідач зазначив, що здійснив зіткнення руху заднім ходом задля здійснення стоянки та внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] », внаслідок чого пошкоджено вищезазначений транспортний засіб. Враховуючи наявність Полісу, потерпіла особа від ДТП ПП «Транс-Логістік» (власник/страхувальник автомобіля Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] »), звернувся до ПрАТ «СК«ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] », було проведено його огляд, про що складено акт (протокол) огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію. Факт ДТП від 24.03.2022 року визнаний ПрАТ «СК«ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2232246-1 від 03.06.2022 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №18656720-02-04-01 від 13.01.2022 року, на підставі страхових актів, на виконання вимог ст.27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України співробітниками ПрАТ «СК«ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) у сумі 20 000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №15903 від 03.06.2022 року. Згідно Страхового акту №2232246-1 від 03.06.2022 року сума страхового відшкодування у 20 000,00 гривень перерахована на рахунок ПП «Транс Логістік», задля ремонту пошкодженого транспортного засобу Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] ». Враховуючи вищенаведене, зазначений розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК«ВУСО» склав 20 000,00 гривень. Транспортний засіб «Mercedes-Benz 1422» д.н.з. « [NUMBER] », яким керував відповідач на момент ДТП від 24.03.2022 року, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №206916941 в АТ «СК» «ІНГО». АТ «СК» «ІНГО» визнало подію від 24.03.2022 року страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК«ВУСО» згідно Полісу ЕР №206916941, з урахуванням амортизаційного зносу, франшиза згідно полісу становить 0 гривень, у розмірі 12 414,74 гривень. Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової АТ «СК» «ІНГО», що склала 7 585,26 гривень. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду ПрАТ «СК«ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 585,26 гривень. 29.07.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » уклали Договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а ФОП « [PERSON] » отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, перелік яких наведених у Додатку №1 до Договору, в тому числі за Договором добровільного страхування наземного транспорту №18656720-02-04-01 від 13.01.2022 року. З метою досудового врегулювання спору, 03.08.2024 року відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (рекомендований лист №0102100022971). Відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніякий платежів позивачу. В зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2024 року матеріали справи передано на розгляд за підсудністю до Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра від 03.04.2025 року визначено головуючим суддею по даній цивільній справі Костромітіну О.О. Ухвалою суду від 04.04.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте до суду не прибув, відзиву на позов не подав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 24.03.2022 року о 23 год. 00 хв. м. Львів, вул. Шевченка 33Б, відбулося зіткнення (ДТП) автомобіля «Mercedes-Benz 1422» д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Відповідач свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав, про що в Європротоколі від 24.03.2023року зазначив. Статтею 124 КУпАП, приміткою унормовано, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи від ДТП ПП «Транс-Логістік» (власник/страхувальник автомобіля Man TGS 18.250 д.н.з. « [NUMBER] ») була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до полісу № 206187033 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 02.06.2022 року начальник відділу безпеки руху ПП «Транс-Логістік» Бондаренко Т.О. звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 20 000,00 гривень. 10.05.2022 року було проведено огляд транспортного засобу «Man TGS 18.250» д.н.з. « [NUMBER] ». Відповідно до Страхового акту №2232246-1 від 03.06.2022 року за Договором страхування наземного транспорту №18656720-02-04-01 від 13.01.2022 року сума страхового відшкодування становить 20 000 гривень, яку ПрАТ «СК «ВУСО» сплатив згідно платіжного доручення №15903 від 03.06.2022 року ПП «Транс-Логістік». Транспортний засіб «Mercedes-Benz 1422» д.н.з. « [NUMBER] », яким керував відповідач на момент ДТП від 24.03.2022 року, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №206916941 в АТ «СК» «ІНГО». АТ «СК» «ІНГО» визнало подію від 24.03.2022 року страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК«ВУСО» згідно Полісу ЕР №206916941, з урахуванням амортизаційного зносу, франшиза згідно полісу становить 0 гривень, у розмірі 12 414,74 гривень. Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової АТ «СК» «ІНГО», що склала 7 585,26 гривень. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК«ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду ПрАТ «СК«ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 585,26 гривень. 29.07.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » уклали Договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а ФОП « [PERSON] » отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, перелік яких наведених у Додатку №1 до Договору, в тому числі за Договором добровільного страхування наземного транспорту №18656720-02-04-01 від 13.01.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З метою досудового врегулювання спору позивачем ФОП « [PERSON] » 27.07.2024 року відповідачу [PERSON] направлено Повідомлення про відступлення права вимоги та Акт (Вимогу) №2006559-1 про відшкодування збитків в порядку регресу. Відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніякий платежів позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п. «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач свою вину у вчинені дорожньо-транспортної пригоди визнає, обставини справи не спростовані під час розгляду цивільної справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 7 585,26 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 793,30 гривень, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, для надання правничої допомоги між ФОП « [PERSON] » та адвокатом Трикоз Дмитром Євгеновичем укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 88 від 01.02.2024 року. Відповідно до Додаткової угоди №1 Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до Договору №88 від 18.10.2024 року вартість наданих правничих послуг складає 12 793,30 грн. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі№922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. Чинне процесуальне законодавство встановило так і основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19 вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved