Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

адвокат Штефаняк І.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та будовами [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , а [INFO] мати [PERSON] , які за життя заповітів не залишили. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього господарськими будовами та спорудами. Усе життя позивач разом з батьками проживала у спадковому будинку та на даний час продовжує проживати у такому разом зі своєю сім`єю. Інші спадкоємці на майно відсутні. Бажаючи оформити право власності на спадщину за спадкодавцем [PERSON] на вказаний будинок, позивач, також виготовивши технічний паспорт, 12 грудня 2024 року звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко М.П., однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний спадковий будинок. Оскільки позивач прийняла спадщину за спадкодавцем та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася з відповідними документами до державного нотаріуса, на що отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів, тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2025 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Штефаняка Івана Івановича до Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Штефаняк І.І. не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.\~ Представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання В.Король також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] за наявності підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 червня 2017 року Виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 20. Згідно довідки № 180, виданої старостою Порошківського старостинського округу В.Ігнатьо 02 квітня 2025 року, головою дворогосподарства за поштовою адресою [ADDRESS] була [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Як вбачається з довідки № 445, виданої в.о. старости Порошківського старостинського округу І.Юсиба 07 листопада 2024 року, на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , у дворогосподарства за поштовою адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали, зокрема, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та її донька [PERSON] , [INFO] .\~\~ Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування після її смерті одержали спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, враховуючи те, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, а наявність інших спадкоємців першої черги чи спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, відтак вона прийняла таку одноосібно. Разом з цим, як вбачається з постанови державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2024 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на такий. Згідно повідомлення в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Броді К.С. від 21 жовтня 2025 року № 137/01-16, спадкова справа за померлою [INFO] [PERSON] не заведена. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 61 від 17 грудня 2024 року позивачем сплачено 2 774,20 грн судового збору. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 1 387,10 грн (2 774,20 грн х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь з Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved