Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

25.08.2025 через підсистему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено електронний договір № 1543442 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 25 000 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 2,5% в день, до 03.04.2025 на свою банківську картку [NUMBER] . 24.12.2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до умов вищезазначеного договору позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідач не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 198 750 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 25 000 грн, заборгованості за процентами 161 250 грн, штрафні санкції 12 500,00грн. Відповідно до п. 1.4. строк дії Договору № 1543442 строк кредиту 360 днів: з 08.04.2024 року по 03.04.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, строк дії Договору № 1543442 від 08.04.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.12.2024 року по 03.04.2025 року (100 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 62 500,00 грн. А тому з відповідача, на думку представника позивача, підлягає стягненню 223 750,00 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 161 250 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 62 500,00 грн). Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1543442 від 08.04.2024 року загальною сумою 248 750 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 25 000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 161 250 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 100 календарних днів 62 500 грн. Згідно ухвали суду від 26.08.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує. В разі неявки відповідача, прохає постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.04.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний Договір № 1543442 про надання споживчого кредиту (а.с.52-53 на зв.). Для підписання кредитного договору [PERSON] використав електронний підпис з одноразовим ідентифікатором А456, що відповідно до вимог ч.6 та 8 ст.11\~і ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 25 000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору (п.1.4 договору). Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1 договору). Пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК», з яким кредитодавець уклав договір №06062022-1 від 06.06.2022 про організацію переказу грошових коштів, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» здійснило 08.04.2024 переказ грошових коштів в сумі 25 000 грн на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 15434421712571070. Таким чином, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Згідно п.3.1. Кредитного договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.4.4 Кредитного договору, споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, передбаченого п.5.3 Договору, а саме, у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі, але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Підпунктом 3 п.4.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. 24.12.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАС КАПІТАЛ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір факторингу № 24122024, за умовами якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за плату, а ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступити ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 договору факторингу). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» повідомило відповідача [PERSON] (а.с.41). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАС КАПІТАЛ» отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1543442 від 08.04.2024 у сумі 198 750 грн, з яких: 25 000 грн\~сума заборгованості за основою сумою боргу; 161 140 грн\~сума заборгованості за відсотками, 12\~500 сума заборгованості за пенею (пеню позивач не пред`являв до стягнення) (а.с.46). Відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не сплатив та не вчинил жодних дій на її погашення. Тому ТОВ\~«ФК «ФІНТРАС\~КАПІТАЛ» нарахувало\~відповідачу відсотки\~за користування\~кредитом за\~100\~календарних днів\~в межах\~строку дії\~договору за\~період з 25.12.2024 року по 03.04.2025, що становить 62\~500 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ФІНТРАС КАПІТАЛ» за кредитним договором № 1543442 від 08.04.2024 в загальному розмірі 261\~250 грн, з яких: 25 000 грн\~сума заборгованості за основою сумою боргу; 161 250 грн\~сума заборгованості за відсотками, 62 500 грн нараховані відсотки за 100 календарних днів. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтями\~1046,\~1054 ЦК України. Вищезазначений договір підписаний за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII\~та абзацу другого частини другої\~статті 639 ЦК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~ЗУ «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч.4, 5\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищезазначеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі №524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Необхідність виконання зобов`язання належним чином та обов`язковість виконання договору закріплені в статях\~525-526,\~530,\~629 ЦК України. В даних правовідносинах у порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборгованість не сплатив. В силу статей\~512,\~1077,\~1078 ЦК України\~позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язання та спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до\~ЗУ «Про судовий збір»\~та з врахуванням\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 та 3 (п.1) ст. 133\~та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3\~статті 134 ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано: копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНТРАС КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М., копію заявки № 9783 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024, копію акта № 9783 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, на загальну суму\~10 000 грн; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 9422/10 на ім`я Столітній М.М. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15. Отже, зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved