Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

20.10.2025 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить суд встановити факт неправильності в актовому записі про народження №24 від 07.06.1969 року складений Шенгурівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області та в актовому записі про шлюб №233 від 24.07.1993 складений відділом ЗАГСу м. Орджонікідзе Дніпропетровської області в частині даних власного імені заявниці, [PERSON] , який полягає у зазначенні імені « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що наявність помилки в написанні її імені у свідоцтві про укладення шлюбу від 24.07.1993 № 232 перешкоджає оформленню їй пенсії за віком, оскільки для отримання пенсії за віком вона, крім інших, повинна надати документ відповідно до якого відбулась зміна її прізвища свідоцтво про укладення шлюбу. З метою\~зміни актового\~запису про\~шлюб у\~зв`язку із\~необхідністю виправлення\~наявної помилки\~заявниця звернулась\~до Покровського\~ВД РАЦС\~у Нікопольському\~районі Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~далі -\~Покровський ВД\~РАЦС)\~із заявою\~про внесення\~змін до\~актового запису\~цивільного стану. Однак 27 вересня 2025 року заявниця отримала висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану у зв`язку з тим, що згідно актового запису про народження заявниці №24 від 07.06.1969, її батьки при державній реєстрації народження дитини надали їй власне ім`я саме « [PERSON] » актовий запис складений у 1969 році українською мовою, тому підстав для внесення змін до актового запису про шлюб щодо виправлення правопису імені з « [PERSON] » на « [PERSON] » не має, тому, що юридичною підставою на підтвердження вірного правопису ім`я дитини є актовий запис про її народження. У зв`язку з цим заявниця вимушена була звернутись до суду з даною заявою. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник не з`явилась, але надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомлено, заяв та клопотань не надходило. В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно з правилами ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, для отримання пенсії за віком заявниця має, крім інших, надати документ відповідно якого змінено її прізвище - свідоцтво про укладення шлюбу. Однак, наявність помилки в написанні імені заявниці у свідоцтві про укладення шлюбу від 24.07.1993 № 232 перешкоджає їй оформленню пенсії за віком. Так, основний документ ідентифікації заявниці - паспорт у формі ID картки № [NUMBER] містить правильне написане її ім`я « [PERSON] » і, заявниця, [PERSON] , ідентифікує себе саме як « [PERSON] ». Однак, у свідоцтві про укладення шлюбу від 24.07.1993 №232 її ім`я записано із помилкою як « [PERSON] ». Крім цього,\~на підтвердження імені заявниці саме як « [PERSON] » судом досліджені довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та про реєстрацію місця проживання, а також свідоцтво про народження дитини заявниці [PERSON] , з якого також вбачається, що мати дитиною вказана саме [PERSON] . Треба зазначити, що паспорт у формі ID картки є не просто документом особи, а перш за все, результатом комплексних заходів з перевірки всіх документів (зокрема, і свідоцтва про шлюб) та офіційних реєстрів баз даних на предмет ідентифікації особи. На підставі п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 1\~постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», звернуто увагу судів на те, що відповідно до статей\~255,\~271 ЦПК України\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у\~ст. 273 ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п. 3, 7, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану»\~питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу. В порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження). Суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені\~наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5\~(далі Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до підпункту 2.13.1 пункту 2.13 розділу ІІ Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він може бути встановлений в судовому порядку. В іншому позасудовому порядку не можливо вирішити вказане питання. Суд, оцінивши докази що маються в матеріалах справи, ураховуючи, що факт, який просить встановити заявниця, повністю доводиться наданими нею доказами, має для заявниці юридичне значення, іншого порядку встановлення даного факту немає, тому суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved