Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Воронюк Катерина Юріївна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, шляхом направлення 15.10.2025 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 17.10.2025. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За рішенням Кіровського районного суду від 06 грудня 2023 року по справі №404/5342/23 за позовом [PERSON] позбавлено батьківських прав батька [PERSON] та матір [PERSON] , а також стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] є опікуном неповнолітнього [PERSON] , сина позивачки, за рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 26.02.2024. Згідно ухвали від 21 жовтня 2024 року по справі №404/5342/23 було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні на [PERSON] , [INFO] . Відносини з сином були нормальні, мати піклувалась про дитину, пересилала кошти, посилки для сина та бабусі, з якою проживала дитина. Після початку війни, 12.03.2022 син переїхав до матері [PERSON] в Польщу, де проживав з матір`ю та її чоловіком більше 10 місяців. 27.01.2023 син поїхав до України. Син підтримував тісні родинні відносини з ріднім братом матері - [PERSON] , дитина попросила повернутись в Україну до бабусі. Після переїзду в Україну, відносини з сином погіршились, почалась маніпуляції з боку родичів, вони налаштували дитину проти матері, постійно наголошували, що позивачка в разі не відмови від дитини, стане причиною мобілізації та можливої смерті брата. Дядько, опікун дитини, призовного віку, незважаючи на те, що фактично дитина проживала з бабусею, став опікуном [PERSON] . Оскільки позивачу було відомо про позбавлення батьківських прав та зобов`язання сплачувати аліменти на утримання дитини, вона звернулась до стягувача про надання рахунку на добровільну сплату. Рахунка їй надано не було. Потім, з метою виконання рішення, позивач звернулась із запитом від 25.08.2025 про наявність в Управлінні забезпечення примусового виконання рішення у Херсонській області в Автономній республіці Крим та м. Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в м. Одеса, на що отримала відповідь, що [PERSON] звертався 16.09.2024 для виконання рішення і йому було відмовлено у прийнятті документу до виконання. Зазначає, що виконавчий документ до виконання в Польщі надійшов 03.06.2024, тобто відповідач фактично хотів подати на подвійне виконання. Це означає, що відповідач подав на міжнародне виконання в Польщі, а потім вже здобув в Україні процесуальний статус стягувача. Після цього, позивачка зверталась із запитом від 29.08.2025 в Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішення у Кіровоградській області про наявність відкритого виконавчого проводження, на що отримала відповідь про відсутність такого. Також, 25.08.2025 було подано запит про наявність заяви про примусове виконання рішення суду на стягнення аліментів в Міністерство Юстиції України в м. Києві, на що також отримала відповідь, в якій не було зазначено інформації про відсутність чи наявність виконавчого проводження по даній справі. Рахунок для виконання та факт примусового виконання рішення суду став відомий позивачу з рішення польського суду в місті Жешув від 10.12.2024 №348/24. Після отримання даного рішення, позивачка почала сплачувати аліменти на рахунок, наданий в валюті євро відповідачем, що підтверджується квитанцією про перекази від 17.01.2025 (750 євро), 11.04.2025 (120 євро), 11.07.2025 (120 євро). Рахунок не був поданий в національній валюті, як передбачено Конвенцією, а виконавче провадження в Польщі не передбачає зарахування сплати квитанції навіть з призначенням платежу без підтвердження брата, стягувача. Представник позивача зазначає, що з червня місця позивачка отримує допомогу по безробіттю та не має інших джерел доходу. Роботу втратила у зв`язку з погіршенням здоров`я. Загострився ревматоїдний артрит та стали частішими приступи мігрені. Позивачка має депресивні розлади, перебуває на постійному лікуванні та знаходиться на обліку в місцевому оздоровчому центрі. Чоловік позивачки [PERSON] отримав хімічні опіки очей, його зір значно погіршився. Чоловік позивачки мав інвалідність у зв`язку з переломами променевих кісток правого і лівого передпліччя, кістки скріплені металевими протезами, руки повністю не відновили здатність до повноцінного руху, він потребує постійної реабілітації, але у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, не отримує її. [PERSON] безробітній та єдиним його доходом є виплата допомоги по безробіттю дружини [PERSON] . Рішення на примусове виконання передали до комурніка (державного виконавця на території Польщі) і з доходу позивачки знімають 25% доходів за весь період, що є колізією права, оскільки дана практика відсутня в законодавстві Польщі. Так як виконавець нараховує борг за весь період, то відсоток стягнення щомісячного становить 60 % від доходу позивача. З розрахунку з біржі праці, де в серпні 2025 року відраховано 60%, після відрахування 940 злотих залишилось 627 злотих на місяць, у вересні після відрахування 745 злотих, позивачці для проживання з чоловіком залишилось 496 злотих на двох людей. Після відрахувань позивачці залишається менше ніж прожитковий мінімум для працездатної людини (1010 злотих) в Польщі у 2025 році. Оскільки на її утримані перебуває не працюючий чоловік, коштів не вистачає на закупівлю твердого палива на зиму, будинок, де проживає позивач з сім`єю, без централізованого опалення та оснащений лише пічним опаленням, на належне харчування та придбання ліків коштів не вистачає. У зв`язку з зазначеними вище обставинами, фінансовий стан позивачки значно погіршився. Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просить зменшити розмір стягнутих аліментів на підставі рішення Кіровського районного суду в м. Кіровограді від 06 грудня 2023 року на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів на 1/8 частину із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.10.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до судового засідання. Представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позов, шляхом направлення його 07.11.2025 через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, який надійшов до суду 07.11.2025. У відзиві вказала, що вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, тому заперечує проти позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що її стан здоров`я суттєво погіршився, що вона несе будь-які витрати на своє лікування, так само як і не надано доказів того, що значно погіршився фінансовий стан. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України), розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Доказів того, що суттєво погіршився стан здоров`я позивача, не надано, так само і не надано доказів того, що позивач несе будь-які витрати на своє лікування та лікування свого чоловіка, змінився майновий стан, а відтак, позивачем не надано доказів, що після ухвалення судових рішень про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, змінились обставини, які у відповідності до ст. 192 СК України дають підстави до зміни аліментів, стягнутих за судовими рішеннями. Оцінюючи наявні обставини та матеріали справи, зокрема те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає на території України з відповідачем [PERSON] , в свою чергу позивач, окрім аліментів, додаткових витрат на неповнолітнього сина не несе, будь-яких подарунків, речей не купує, з дитиною не спілкується, її життям та здоров`ям не цікавиться, існуючий розмір аліментів не є завищеним, таким, що не перевищує 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та відповідає ст. 182 СК України. В той час зміна розміру аліментів на утримання [PERSON] в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 07.11.2025 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про вирішення питання про стягнення судових витрат з позивача після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки відповідач не має можливості надати точний та детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, так як рішення у справі не прийнято, всі процесуальні дії не вчинено. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві. Просила відмовити в задоволенні позову. Враховуючи норми ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, їх інтереси представляють представники, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2008 року відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (а.с. 7). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2023 позивачку позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та з позивача на користь тих осіб, на утриманні яких буде перебувати неповнолітня дитина, стягнуто на утримання неповнолітнього сина [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 14-16). Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Кропивницької міської ради №220 від 26.02.2024 «Про встановлення піклування над неповнолітньою дитиною» [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Відповідно до копії ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024 змінено сторону стягувача-особи чи установи, яким буде передано на утримання неповнолітнього [PERSON] , на [PERSON] до відкриття виконавчого провадження у виконавчому листі по справі №404/5342/23 (а.с. 17-18). Як вбачається з копії перекладеного з польської мови на українську мову скороченого витягу з свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого в Республіці ПОЛЬЩА відділом реєстрації актів цивільного стану у Дембиці, позивач 21.09.2020 року уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу, прізвища після укладення шлюбу чоловіка та дружини " [PERSON] " та " [PERSON] " відповідно (а.с. 8). Згідно копії перекладеної з польської мови на українську мову медичної довідки, виданої 12.09.2025 клінікою НЗОЗ Пащина, кабінет лікаря ОЗ-001,0010, позивачка хворіє та має слідуючий діагноз: інше ревматоїдне запалення суглобів, порушення метаболізму ліпопротеїдів і інші ліпідемії, мігрень, алергія невизначена, порушення рефракції і акомодації, викривлення перегородки носа, депресивні та тривожні розлади (а.с. 9). Відповідно копії перекладеної з польської мови на українську мову медичної довідки, виданої 07.10.2025 клінікою НЗОЗ Пащина, кабінет лікаря ОЗ-001, 0010, [PERSON] хворіє та має слідуючий діагноз: артеріальна гіпертонія, дегенеративні зміни хребта, стан після перелому кісток носа, стан після перелому променевих кісток правого і лівого передпліччя, стан після хімічного опіку правого і лівого ока (а.с. 10). Як вбачається з копії перекладеного з польської мови на українську мову посвідчення особи з інвалідністю №012008730/0902, [PERSON] перебував на повітовій групі з питань рішень про інвалідність у Дембіці, термін дії посвідчення [INFO] (а.с. 11). Згідно копії перекладеної з польської мови на українську мову довідки, виданої 10.10.2025 повітовим управлінням праці [PERSON] , позивачка зареєстрована як безробітна особа з правом на допомогу, у період з 04.06.2025 до 10.10.2025 отримала виплати в загальному розмірі 4672,97 зл. (а.с. 12). З копії перекладеного з польської мови на українську мову листа судового розпорядника при районному суді у [PERSON] .[PERSON] у справі №KMP12/25 від 29.09.2025, що ведеться проти боржника [PERSON] за заявою [PERSON] , роз`яснено, що зарахування оплат, здійснених позивачкою до початку виконавчого провадження на даному етапі провадження буде неможливим, якщо кредитор не визнав оплату. Крім того, вказав , що у вересні 2025 року сума аліментів становить 522,31 зл. (1/4 виплаченої допомоги для безробітних) (а.с. 13). Як вбачається з копій листів управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі №4008С-5206-04/2/04/2-21 від 04.09.2025, управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно з автоматизованої системи виконавчих проваджень надходив від [PERSON] виконавчий документ №404/5342/23, виданий 24.01.2024 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина, який було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, про що винесено повідомлення (а.с. 20-22). Відповідно до копії документів щодо застосування Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, виконавчий документ №404/5342/23, виданий 24.01.2024 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина, переданий заявником відповідно до конвенції до Міністерства юстиції відділу у справах сім`ї та неповнолітніх відділу міжнародного провадження у справах сімейного характеру м. Варшава Польщі за заявою [PERSON] (а.с. 23-30). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснив судам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 по справі № 459/2181/17 про те, що при розгляді позовів, заявлених із підстав зміни розміру аліментів, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що за рішенням суду з 30.06.2023 з позивача на користь відповідача, з урахуванням ухвали суду про заміну стягувача, стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що позивачка уклала шлюб з [PERSON] 21.09.2020, тобто вже після прийняття рішення про стягнення аліментів, а тому такі обставини не дають підстав для зменшення розміру аліментів з причин зміни сімейного стану. З досліджених документів про стан здоров`я позивачки вбачається, що остання зверталась по медичну допомогу до лікаря, за наслідками її звернення їй 12.09.2025 було встановлено певний діагноз, однак позивачкою не доведено, що її стан здоров`я погіршився в порівняні з станом здоров`я на момент стягнення з неї аліментів; в наданій довідці не вказується ні період хвороби, ні період лікування, ні причини захворювання; будь-яких інших доказів, на підтвердження погіршення стану здоров`я позивачка суду не надала, як і не надала будь-яких доказів на підтвердження лікування, а тому нею не доведено наявність обставин, які потягнули погіршення стану її здоров`я після стягнення з неї аліментів. Також є безпідставними твердження позивачки про можливість зменшення розміру стягнутих аліментів у зв`язку з погіршенням стану здоров`я її чоловіка [PERSON] , оскільки з досліджених письмових доказів встановлено, що останній звертався по медичну допомогу до лікаря, за наслідками його звернення йому 07.10.2025 було встановлено певний діагноз, однак позивачкою не доведено, що стан здоров`я чоловіка погіршився в порівняні з станом здоров`я на момент стягнення з неї аліментів; в наданій довідці не вказується ні період хвороби, ні період лікування; будь-яких інших доказів, на підтвердження погіршення стану здоров`я чоловіка, позивачка суду не надала, як і не надала будь-яких доказів на підтвердження його лікування. Крім того, чоловік позивачки на час розгляду справи не перебуває на повітовій групі з питань рішень про інвалідність, оскільки строк сплив 31.12.2020. Твердження позивачки про стягнення з неї аліментів в розмірі 60% від її доходу не можуть бути підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, оскільки ці стягнення стосуються заборгованості по аліментах, стягнутих на утримання дитини [PERSON] , і розмір таких стягнень пов`язаний з наявністю заборгованості саме по аліментах, що не може вважатись, як зміна її матеріального стану. Крім того, суд враховує, що розмір аліментів, стягнутих з позивачки на утримання дитини, не є завищеним, розмір аліментів становить 1/4 частину від доходу позивачки, тоді як безпідставне зменшення розміру стягнутих аліментів може призвести до погіршення матеріального становища дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя дитини та необхідного її розвитку, про що слушно зазначено у відзиві на позов представником відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог та дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 1211,2 грн., покладаються на неї. Питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, понесених останнім за отримання правової допомоги, у зв`язку з поданою заявою, підлягають вирішенню в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України з призначенням відповідного судового засідання. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed