Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулося АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.03.2023 між сторонами було укладено у електронній формі кредитний договір №3000007058, шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнта. Відповідно до умов кредитного договору АТ «ОТП БАНК» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 22\~000 грн 00 коп. На виконання умов зазначеного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, що спричинило виникнення заборгованості у сумі 29\~821 грн 80 коп., з яких: 18\~032 грн 98 коп. заборгованість за тілом кредиту та 11\~788 грн 82 коп. заборгованість за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача у даному позові. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не прибув. Згідно з наявними у матеріалах справи заявами, представник позивача просить у разі неявки представника позивача, проводити розгляд справи за відсутності останнього, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду справи не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, відповідно до положень\~статті 128 ЦПК України. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги частину 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень частини 1\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 223 ЦПК України. На підставі частини 2 частини 247\~Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 16.03.2023 між сторонами було укладено кредитний договір №3000007058 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого АТ «ОТП БАНК» надав [PERSON] кредит у сумі 22\~000 грн 00 коп. із терміном остаточного повернення кредиту 16.09.2025. Згідно з розділом 1 кредитного договору, протягом його дії для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 40% річних. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, в порядку передбаченому кредитним договором та правилами кредитування банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені кредитним договором та правилами кредитування. [PERSON] підписав кредитний договір №3000007058 від 16.03.2023, додаток №1 до нього (графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту), паспорт споживчого кредиту, орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту удосконаленим електронним підписом клієнта. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, що стверджується меморіальним ордером №20714943 від 16.03.2023, згідно з яким [PERSON] отримав від позивача 22\~000 грн 00 коп., призначення платежу: зарахування коштів згідно кредитного договору №30000007058 від 16.03.2023, [PERSON] , 2971302990. Шляхом підписання договору [PERSON] приєднався до Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію (публічний) від 19.01.2023 (чинний на день укладення кредитного договору) і прийняв його умови, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, попередньо ознайомлений з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності правочинів а також у відповідності до ст. 634 ЦК України (далі Договір про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію). Відповідно до п. 1 Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, в порядку та на умовах, передбачених Договором, Заявою-анкетою, Правилами, Тарифами Банку, Банк надає Клієнту послуги дистанційного обслуговування засобами Систем Інтернет-банкінгу та/або забезпечує Електронну взаємодію Сторін. Відповідно до п. 2.1. Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, удосконалений Електронний Підпис Клієнта (Удосконалений ЕП Клієнта) електронний підпис. створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Згідно з пунктом 2.2.8. Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, Удосконалений ЕП Банку прирівнюється до власноручного підпису уповноваженої особи Банку. Всі документи, банківські операції, угоди, інші документи, підтвердження про ознайомлення з інформацією тощо, що ініціюються/укладаються/підтверджуються в електронному вигляді підписані/підтверджені за допомогою Удосконаленого ЕП Банку, вважаються такими, що підписані власноручним підписом уповноваженої особи Банку. Удосконалений ЕП Банку не може бути визнано недійсним через те, що він не має статусу кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису чи через його електронну форму. Удосконалений ЕП Банку може бути перевірено на наступних ресурсах:\~https://czo.gov.ua/verify, https://sign.diia.gov.ua/verify. Відповідно до п. 2.2.9. Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, всі банківські операції, угоди, інші документи, що здійснені в електронному вигляді, є електронними документами і вважаються такими, що укладені з додержанням письмової форми, і не можуть бути оскаржені через їх електронну форму. Згідно з п. 2.2.10. Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, підписувач, який здійснює накладання Електронного Підпису на електронний документ, цим самим засвідчує, що ознайомився з усім текстом документа, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту документа і свідомо застосовував свій підпис у контексті, передбаченому документом (підписав, погодив, засвідчив тощо). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3000007058 вбачається, що [PERSON] лише частково сплачував кредит, а тому станом на 29.04.2025 у нього утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором №30000007058 від 16.03.2023 у сумі 29\~821 грн 80 коп., з яких: 18\~032 грн 98 коп. заборгованість за тілом кредиту та 11\~788 грн 82 коп. заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. У силу вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 626 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України)\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Кредитний договір №30000007058 від 16.03.2023 підписано удосконаленим електронним підписом клієнта, що перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1\~ст. 1046 ЦК України\~, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем кредитного договору №30000007058 від 16.03.2023. Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, сума простроченої заборгованості за кредитом становить 29\~821 грн 80 коп., з яких: 18\~032 грн 98 коп. заборгованість за тілом кредиту та 11\~788 грн 82 коп. заборгованість за відсотками. Частини 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів, щодо належного виконання умов договору та спростування розміру заборгованості відповідачем суду не надано. Дослідивши зібрані у справі\~докази,\~та оцінюючи докази зібрані у справі\~кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем\~доведено,\~що [PERSON] має непогашену\~заборгованість перед\~АТ «ОТП БАНК» за кредитним договором №3000007058 від 16.03.2023 у сумі 29\~821 грн 80 коп., з яких: 18\~032 грн 98 коп. заборгованість за тілом кредиту та 11\~788 грн 82 коп. заборгованість за відсотками є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. Відповідно до положенням п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом,\~позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 3\~028 грн 00 коп. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору у\~сумі 3\~028 грн 00 коп.

Outcome: approved