Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Від представника позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшла вищезазначена позовна заява, в якій представник просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 26000,00 грн., як суму неправомірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 2422,40 грн. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення незаконно отриманої суми допомоги (а.с.2-9). Представник позивача повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. На адресу суду через систему «Електронний суд» надходили заяви від представника позивача про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 40, 46, 52). Відповідач [PERSON] повідомлена про розгляд справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки. Відзиву на позовну заяву не надходило. В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання (а.с. 45). Також суд завчасно (09.10.2025 року) повідомляв відповідача про розгляд справи, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 51). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд на підставі положень ст.ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-283 ЦПК України розглянув справу за відсутності учасників справи за наявними у справі письмовими доказами та без фіксування судового процесу технічними засобами, в порядку заочного розгляду. Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 11.03.2024 року [PERSON] звернулась до управління із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особамій та членам її сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). Відповідач [PERSON] , [INFO] та члени її сім`ї: чоловік [PERSON] , [INFO] , малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є внутрішньо переміщеними особами: зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Це підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 18-29). Відповідно до рішення №1522529006-2024-1 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 16.03.2024 за заявою [PERSON] , їй було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 у розмірі 13000,00 грн.: [PERSON] - 2000,00 грн., [PERSON] - 2000,00 грн., [PERSON] - 3000,00 грн., [PERSON] - 3000,00 грн., [PERSON] - 3000,00 грн. (а.с. 14-15). З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.04.2025 року, наданої на запит Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перетнули кордон України 07 жовтня 2024 року (а.с. 30-31). Відповідно до рішення №1800 Лівобережного управління соціального захисту населення ДМР від 14.04.2025 року [PERSON] було припинено виплату допомоги на проживання ВПО з 01.12.2024 року. Визначено надміру виплачені кошти за період з 01.12.2024 року по 31.01.2025 року в сумі 26000,00 грн. (а.с. 16-17). 29.04.2025 року на поштову адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, в яких вказано, що відповідачу необхідно повернути надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 26000,00 грн за період з 01.12.2024 року по 31.01.2025 року (а.с. 32-35). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до положень ст.ст. 1, 4, 4-1, 5, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо). Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до пунктів 1, 2, 5-8, 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. №332, допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку. Допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення. До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) зокрема, чоловік, дружина, діти. Для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1. Така заява подається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної (військової) адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики. Допомога призначається внутрішньо переміщеним особам, зокрема які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. У разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Кошти надміру перерахованої (виплаченої) допомоги повертаються отримувачами та банками на небюджетні рахунки органів соціального захисту населення, відкриті в Казначействі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз викладеного вище вказує, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території. Допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги. У разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. При цьому закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, а по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача виплат. Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що 11.03.2024 року відповідач звернулась до управління із заявою про призначення їй та членам її сім`ї допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. У період з 01.03.2025 року по 31.01.2025 року отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 13000,00 грн. щомісяця. Згідно отриманої інформації від Державної прикордонної служби України управлінню стало відомо, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перетнули кордон України 07 жовтня 2024 року. Відповідачу було відомо про необхідність повідомити управління про виїзд та перебування за кордоном більше ніж 60 днів, однак відповідачем дана вимога проігнорована. У зв`язку з даними обставинами, управлінням прийнято рішенням від 14.04.2025 № 1800, яким припинено виплату допомоги відповідачу з 01.12.2024, в зв`язку з перебуванням за кордоном та визначено розмір надміру виплачених коштів за період з 01.12.2024 по 31.01.2025, що становить 26000,00 грн. З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2224,40 грн.

Outcome: approved