Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

06.08.2025 р. до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» (надалі також - позивач) до [PERSON] (надалі також - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 25.12.2020 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1384744 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 10000,00 грн. зі стандартною процентною ставкою 1,9% на день, дата надання кредиту - 25.12.2020 р., строк кредиту - 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та 25.12.2020 р. надало відповідачу кредитні кошти у сумі 10000,00 грн., шляхом перерахування на його картковий рахунок за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом 12.06.2025 р. за ним утворилась заборгованість у розмірі 20260,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10260,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Також зазначає, що 07.09.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1384744 від 25.12.2020 р. Згодом 07.09.2021 р. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1384744 від 25.12.2020 р. до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення кредитної заборгованості станом на 12.06.2025 р. в сумі 20260,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10260,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Відповідач добровільно заборгованість за кредитним договором не погашає, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість та понесені судові витрати. 13.08.2025 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 41-42). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 14.08.2025 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 43). Відповідач, в установлений судом строк, відзиву на позов не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 25.12.2020 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір № 1384744 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач надав згоду на укладення договору та підтвердив, що ознайомлений з всіма умовами правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту ТОВ «Лінеура Україна», а також повністю розумів та погодився з існуючими умовами та зобов`язався їх виконувати (а.с. 10-13). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н398, направленим на номер мобільного телефона [NUMBER] (довідка про ідентифікацію) (а.с. 19). Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку за реквізитами № [NUMBER] у сумі 10000,00 грн. на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день, зниженою процентною ставкою 0,38 % в день (п.2.1, п.1.2, 1.4.1, 1.4.2 договору). Сторонами погоджено графік платежів (а.с. 14). Факт отримання відповідачем кредитних коштів на номер карти № [NUMBER] 25.12.2020 р. у сумі 10000,00 грн. о 12:46:05 (номер транзакції в системі iPay.ua - 76000719), підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 2643_250702150752 від 02.07.2025 р. (а.с. 32). Отже, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 20260,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 10260,00 грн. - заборгованість за процентами, що підтверджується копією виписки ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» з особовою рахунку за кредитним договором № 1384744 [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до п.6.1.3 договору № 1384744 від 25.12.2020 р. ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Судом також встановлено, що 07.09.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1384744 від 25.12.2020 р. укладеним з відповідачем (а.с. 24-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 р. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20260,00 грн. (а.с. 18). 07.09.2021 р. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1384744 від 25.12.2025 р. до позивача, у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача (а.с. 20-23). Згідно витягу реєстру боржників до договору факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20260,00 грн. (а.с. 17). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за кредитним договором № 1384744 в сумі 20260,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 10260,00 грн. - заборгованість за процентами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказані кредитні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання, передбачені, укладеним в установленому законом порядку, кредитним договором, внаслідок чого має непогашену заборгованість в сумі 20260,00 грн. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Айкон Дебт Коллекшн» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 938 від 15.07.2025 р. в сумі 2422,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем подано заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025 р., укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 22-23); копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 33); копію довіреності (а.с. 7, 56); копію акта про отримання правової допомоги від 15.09.2025 р., згідно якого вартість послуг з надання правової допомоги складає 10500,00 грн. (а.с. 57); копію рахунку 15.09.2025-9 від 15.09.2025 р. (а.с. 51); копію платіжної інструкції № 995 від 15.09.2025 р., відповідно до якої Пархомчуку С.В. позивачем перераховані кошти у сумі 10500,00 грн. за надання правничої допомоги згідно Договору про надання допомоги від 09.07.2025 р. згідно рахунку 15.09.2025-9 (а.с. 52). Водночас, слід зазначити, що копія платіжної інструкції № 995 від 15.09.2025 р., відповідно до якої адвокату Пархомчуку С.В. позивачем перераховані кошти у сумі 10500,00 грн. за надання правничої допомоги згідно Договору про надання допомоги від 09.07.2025 р. згідно рахунку 15.09.2025-9 та копія рахунку 15.09.2025-9 від 15.09.2025 р. приєднані до матеріалів цивільної справи № 576/1990/25 (2/576/642/25), та рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2025 р. у справі № 576/1990/25 було стягнуто 5000,00 грн. витрат на правову допомогу згідно зазначеної платіжної інструкції. Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 10500 грн., оскільки позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів понесених витрат на правничу допомогу, які б підтверджували факт перерахування коштів за надання правничої допомоги щодо позову до [PERSON] , бо за наданою позивачем платіжною інструкцією № 995 від 15.09.2025 р. вказані витрати були вже стягнуті на користь позивача по іншій цивільній справі. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved