Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 23 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з [PERSON] в електронній формі кредитний договір №778183903. Відповідно до договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 10\~000 грн з дисконтним строком користування коштами протягом 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 20 травня 2021 року, а також сплачувати проценти за користування ним за дисконтною процентною ставкою 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується до 20 травня 2021 року). У разі неповернення позичальником кредиту протягом дисконтного періоду строк повернення кредиту продовжується на наступний день, проте не більше 90 календарних днів поспіль. Проценти протягом такого періоду нараховуються за ставкою 2,30 % за кожен день користування кредитом. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» Договір факторингу №28/1118-01 (з подальшими додатковими угодами), за яким первісний кредитор за окремим Реєстром прав вимоги від 27 липня 2021 року №144 відступив ТОВ «Таліон Плюс», як фактору, за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року. 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Договір факторингу №05/0820-01 (з подальшими додатковими угодами), за яким ТОВ «Таліон Плюс» за окремим Реєстром прав вимоги від 30 травня 2023 року №9 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року. 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «ЕЙС» Договір факторингу №29/05/25-Е, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23 червня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 39 102 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом 10 000 грн; - заборгованість за процентами за користування кредитом 29 102 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Тараненко А.І. не з`явився, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник відповідача у позові не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 23 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з [PERSON] в електронній формі кредитний договір №778183903. Відповідно до договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10\~000 грн з дисконтним строком користування коштами протягом 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 20 травня 2021 року, а також сплачувати проценти за користування ним за дисконтною процентною ставкою 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується до 20 травня 2021 року). У разі неповернення позичальником кредиту протягом дисконтного періоду строк повернення кредиту продовжується на наступний день, проте не більше 90 календарних днів поспіль. Проценти протягом такого періоду нараховуються за ставкою 2,30 % за кожен день користування кредитом. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» Договір факторингу №28/1118-01 (з подальшими додатковими угодами), за яким первісний кредитор за окремим Реєстром прав вимоги від 27 липня 2021 року №144 відступив ТОВ «Таліон Плюс», як фактору, за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року. 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Договір факторингу №05/0820-01 (з подальшими додатковими угодами), за яким ТОВ «Таліон Плюс» за окремим Реєстром прав вимоги від 30 травня 2023 року №9 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року. 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «ЕЙС» Договір факторингу №29/05/25-Е, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року. Згідно\~ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ч. 1 ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно\~до умов\~договору факторингу\~фінансування клієнта\~здійснюється шляхом\~купівлі у\~нього фактором\~права грошової\~вимоги,\~фактор набуває\~права на\~всі суми,\~які він\~одержить від\~боржника на\~виконання вимоги,\~а клієнт\~не відповідає\~перед фактором,\~якщо одержані\~ним суми\~є меншими\~від суми,\~сплаченої фактором\~клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування позичальнику кредиту на його особисту банківську картку, що підтверджується відповіддю АТ «Універсал Банк», а також копією виписки з банківського рахунку позичальника (а.с. 109, 110). Зі свого боку [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. За встановленого, до ТОВ «ФК «ЕЙС», як фактора, перейшли всі права кредитора, що виникли з кредитного договору №778183903 від 23 квітня 2021 року, у тому числі право вимоги сплати заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором, станом на 23 червня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 39 102 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом 10 000 грн; - заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 23 квітня 2021 року до 19 вересня 2021 року) 29 102 грн. Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахованих відсотків у зв`язку з наступним. Так, у вказаному договорі сторони правочину визначили строк кредитування з 23 квітня 2021 року до 20 травня 2021 року. Також погоджено, що у разі неповернення позичальником кредиту протягом вказаного періоду строк повернення кредиту продовжується на наступний день, проте не більше 90 календарних днів поспіль. У той же час, нарахування процентів кредитор здійснював як в межах встановленого строку користування кредитом, так і поза межами такого строку (зокрема з 23 квітня 2021 року до 19 вересня 2021 року). При цьому, наявний в матеріалах справи договір не містить умов щодо пролонгації/автопролонгації строку кредитування понад 90 календарних днів поспіль. Інших доказів узгодження сторонами кредитного договору умов щодо продовження строку користування кредитом понад зазначений в договорі строк матеріали справи не містять. Тобто, за період з 19 серпня 2021 року до 19 вересня 2021 року проценти є такими, що фактично нараховані поза межами строку користування кредитом. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст.\~1048 ЦК України. В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625\~ЦК України. Позивач не заявляв окремих вимог про застосування за період з 19 серпня 2021 року до 19 вересня 2021 року передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання. Тому, нараховані за цей період проценти не підлягають стягненню. За встановленого, заборгованість до стягнення становить 31 742 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом 10 000 грн; - заборгованість за процентами за користування кредитом 21 742 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню 1\~346,85 грн судового збору. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного. Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року №29/05/25-01, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», з додатками, які містять узгоджені тарифи за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: вивчення матеріалів справи, кількість витраченого часу 2 год., вартість послуги 1\~000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, кількість витраченого часу 1 год., вартість послуги 500 грн; підготовка та подача клопотання про витребування інформації про зарахування кредитних коштів, кількість витраченого часу 1 год., вартість послуги 500 грн; складання позовної заяви, кількість витраченого часу 2 год., вартість послуги 5\~000 грн. Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial