Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики у розмірі 243000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 жовтня та 05 листопада 2023 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 243\~000 грн., про що відповідачем були написані дві розписки від 17.10.2023 та одна розписка від 05.11.2023. Відповідно до боргової розписки від 17.10.2023 відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у сумі 98\~000 грн. до 17.01.2024, відповідно до другої боргової розписки від 17.10.2023 відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, а саме 95\~000 грн. до 17.01.2024, відповідно до боргової розписки від 05.11.2023, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, а саме 50000 грн. до 17.01.2024. У вказаний строк відповідач борг не повернув, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду 15.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Заочним рішенням Монастирищенського районного суду, ухваленим 02.09.2024, заявлені позовні вимоги [PERSON] були задоволені 10.03.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Пащука А.І. надійшла заява, в якій останній просив скасувати заочне рішення Монастирищенського районного суду, ухвалене 02.09.2024, посилаючись на те, що борг за розписками був повернутий. Ухвалою від 08.04.2025, заяву відповідача про скасування заочного рішення, задоволено та скасовано заочне рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.09.2024 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 02.07.2025, за клопотанням представника відповідача з АТ КБ «ПриватБанк» витребувані відомості про рух коштів позивача на його банківському рахунку. 02.10.2025 на адресу суду надійшли пояснення представника позивача адвоката Першина В.В., який зауважив, що у банківській виписці відсутні відомості про перерахування коштів від відповідача. Ухвалою від 02.10.2025 закрито підготовче провадження по справі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Першин В.В., підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача просив в позовних вимогах відмовити посилаючись, що [PERSON] повернув [PERSON] гроші, перерахувавши їх на банківський рахунок позивача. Протокольною ухвалою від 06.11.2025, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про допит в судовому засіданні відповідача [PERSON] . Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона \~\~зобов`язана довести ті\~обставини, на які вона посилається як на підставу\~своїх\~вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно боргової розписки від 17.10.2023 [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] 98\~000 грн. строком до 17.01.2024 (а.с.6). Згідно боргової розписки від 17.10.2023 [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] 95\~000 грн строком до 17.01.2024 (а.с. 7). Згідно боргової розписки від 05.11.2023 [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] 50\~000 грн строком до 17.01.2024 (а.с.8). Позивачем також надано оригінали вказаних розписок. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц, де Верховний Суд зазначив таке. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Таким чином, дослідивши надані позивачем боргові розписки, судом встановлено, що [PERSON] були отримані кошти у борг. Зміст розписок також підтверджує факт укладення та зміст умов договору, обов`язок повернення коштів, строк позики, тобто між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530,\~599 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.11.2020 у справі № 154/3443/18, та застосовує суд у даній справі. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, що [PERSON] повернув заборгованість, оскільки це не підтверджується матеріалами справи. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач доказів погашення боргу перед позивачем не надав. Таким чином, у судовому засіданні було доведено, що між сторонами був укладений договір позики, позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 243000 грн., відповідач не виконав умови договору щодо повернення позики, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно матеріалів справи відповідач є інвалідом ІІ групи, тому питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~викладеного та

Outcome: approved