Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість за кредитними договорами №4088459, №101366028 та №77734982 в сумі 43825 гривень 66 копійок; 2422 гривні 40 копійок витрат, що пов`язані за сплатою судового збору; 16000 гривень понесених витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №4088459, згідно з яким останній надано кредит у сумі 2500 гривень. Також 22 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101366028, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 3000 гривень. Крім цього, 25 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір №77734982, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надано відповідачу кредит у сумі 1000 гривень. Зазначені договори укладено шляхом обміну електронними повідомленнями й підписано у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач зобов`язання за вказаними договорами щодо повернення коштів належним чином не виконала, у результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Окрім цього, на підставі укладених договорів факторингу первісні кредитори відступили належні їм права вимоги, а позивач набув усі права кредитора за зазначеними вище кредитними договорами й має право вимоги до відповідача. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, ухвалою суду від 26 червня 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи й за його відсутності, відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила та відзив на позовну заяву не подала. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №4088459 (надалі-Договір 1), згідно з яким останній надано кредит у сумі 2500 гривень на строк 30 днів, тобто до 15 жовтня 2021 року, з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1212 гривень 50 копійок у грошовому виразі та 12,184 % річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту становила 3712 гривень 50 копійок. Підпунктом 2.1. пункту договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Підпунктом 2.4.1. пункту 2 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Згідно з пунктами 6.1 та 7.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби й набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. Зі змісту копії довідки про ідентифікацію до Договору 1, вбачається, що відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором U64972. 15 вересня 2021 року відповідачу перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] кошти згідно договору №4088459 у сумі 2500 гривень. Також 22 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №101366028 (надалі-Договір 2), згідно з яким останній надано кредит у сумі 3000 гривень на строк 30 днів, тобто до 22 жовтня 2021 року, з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1425гривень у грошовому виразі та 11,215 % річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту становила 4425 гривень. Підпунктом 2.1. пункту договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Підпунктом 2.4.1. пункту 2 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Згідно з пунктами 6.1 та 7.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби й набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. Зі змісту копії довідки про ідентифікацію до Договору 2, вбачається, що відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором V94834. 22 вересня 2021 року відповідачу перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] кошти згідно договору №101366028 у сумі 3000 гривень. Окрім цього, 25 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №77734982 (надалі-Договір 3), згідно з яким останній надано позику в сумі 1000 гривень на строк 30 днів, тобто до 25 жовтня 2021 року, з фіксованою процентною ставкою 1,99 % у день, а за понадстрокове користування позикою 2,70 % у день, що складає 3,71 % орієнтовної реальної річної процентної ставки, пеня 2,70 % у день. Орієнтовна загальна вартість позики становила 1003 гривні. Відповідно до пункту 1 Договору 3 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до пункту 12 Договору 3 позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до додатку №1 до Договору 3, акцепт договору підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Ha44tqm8MW. 25 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало відповідачу на її картковий рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 1000 гривень, номер платежу 2b8120d6-414c-4767-a185-04e688bec05c. Вказані вище обставини щодо укладення договору позики, надання споживчих кредитів й перерахування первісними кредиторами коштів підтверджуються копіями відповідних договорів, додатків до них, анкет-заяв на кредит та квитанціями про перерахування первісними кредиторами коштів на рахунок відповідача.\~ 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за умовами якого перше передало останньому за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у свою чергу прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] , про що свідчать копії договору факторингу №28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року (а.с.84-86), форми реєстру боржників (зворотній бік а.с.87-89). 29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за умовами якого перше передало останньому за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у свою чергу прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] , про що свідчать копії договору факторингу №29-12/2021-45 від 29 грудня 2021 року (а.с.73-75), форми реєстру боржників (зворотній бік а.с. 76-77). 22 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого перше відступило за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників до договору, у тому числі і до [PERSON] , що підтверджується копіями договору факторингу (а.с.78-80), акту приймання передачі документації за договором факторингу (зворотній бік а.с.80), реєстру боржників до зазначеного вище договору факторингу (зворотній бік а.с.81-83). Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 10 січня 2023 року уклало договір №1001/2023 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.93-95), за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, у тому числі і до [PERSON] , що підтверджується копіями реєстрів боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10 січня 2023 року (а.с.97-98, 99-101, 9-11). У розрахунках заборгованостей за кредитами станом на 06 червня 2025 року позивач зазначив, що загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №4088459 від 15 вересня 2021 року становить 18462 гривень 50 копійок, у тому числі: 2500 гривень основна сума кредиту, 8712 гривень 50 копійок за відсотками на дату відступлення права вимоги, 7250 гривень нараховані відсотки згідно кредитним договором (а. с. 90); за кредитним договором №101366028 від 22 вересня 2021 року становить 21975 гривень, у тому числі: 3000 гривень основна сума кредиту, 10425 гривень за відсотками на дату відступлення права вимоги, 8550 гривень нараховані відсотки згідно кредитним договором (а. с. 91); за кредитним договором №77734982 від 25 вересня 2021 року становить 3388 гривень 16 копійок, у тому числі: 1000 гривень основна сума кредиту, 2388 гривень за відсотками на дату відступлення права вимоги, 0,16 гривень нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦК України (а. с. 92). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Тобто, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитними договорами №4088459 від 15 вересня 2021 року, №101366028 від 22 вересня 2021 року та №77734982 від 25 вересня 2021 року й має сплатити заборгованість у сумі 43825 гривень 66 копійок. Отже, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Обмірковуючи питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зважає на правову позицію, викладену Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Відповідачем клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не заявлялись. Позивач сплатив судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок та 16000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які за правилами статей 137 та 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved