Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з відповідача шкоду, завдану адміністративним правопорушенням - майнову у розмірі 3 016 грн. 27 коп. та моральну - 60 000 грн., а всього 63 016,27 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.10.2023 року о 10.55 год. по вул. Соборній ,22Б, що у м. Кропивницькому [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Magane Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження. Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Антипової Ірини Леонідівни по справі № 404/1917/24 (номер провадження 3/404/737/24) від 25 березня 2024 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Висновком експерта № 1062 від 18.12.2023, доведено, що в результаті винної поведінки відповідача, в результаті вчиненої ним 11.10.2023 року дорожньо - транспортної пригоди позивачу було завдано тілесне ушкодження у вигляді заднього вивиху лівого передпліччя з послідуючим відновленням конфігурації суглобу, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я, строком понад 6 до 21 доби. Як зазначає позивач в позовній заяві, в дослідницькій частині вказаного висновку експерта через отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження та погіршення стану здоров`я, вона дійсно знаходилася на амбулаторному лікуванні 21 добу і витратила на лікування понад 8 000 грн., проте подальше лікування та реабілітація стали неможливі у зв`язку з відсутністю коштів, оскільки через поганий стан здоров`я позивач не в змозі працювати та знаходиться на утриманні чоловіка похилого віку, пенсія якого складає лише 2 361 грн., отже він вимушений працювати на тимчасових роботах, щоб утримувати себе та дружину. Позивач понесла додаткові витрати, викликані необхідністю лікування, посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду тощо, зокрема на придбання ліків було витрачено власних коштів на загальну суму 8016,27 грн. (копії чеків додаються), з яких відповідачем добровільно частково відшкодовано витрати - 5 000 грн., відтак на день подачі позову спричинена матеріальна шкода, що підлягає стягненню з відповідача, складає - 3 016 грн. 27 коп. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що під час наїзду автомобіля на позивача, вона, крім фізичного болю, перенесла величезний нервовий стрес, страх за своє здоров`я та життя; через завдану травму вона відчуває моральні переживання, емоційні та душевні страждання, розлади сну та мігрені, оскільки її переслідують постійні занепокоєння; не може без страху рухатися по вулиці (тротуару, пішохідному переходу тощо) та постійно озирається навкруги, втрачаючи здатність до орієнтації на місцевості, а почувши, коли приближається шум руху будь-якого транспорту, вона впадає в нервовий стан, що супроводжується втратою контролю над своєю поведінкою, в зв`язку з чим позивачка потребує стороннього догляду та не в змозі працювати, а також виконувати роботу по дому, внаслідок чого було порушено звичний для неї життєвий уклад, зокрема, Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 60 000 гривень, оскільки з огляду на вищевикладені обставини, вважає, що саме такий розмір спричиненої їй моральної шкоди є обґрунтованим і необхідним для подальшого лікування, відновлення стану здоров`я та реабілітації, отже підлягає стягненню з відповідача на його користь. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2025 рокузакрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач надала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, вимоги позову підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, про причини своєї неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 11.10.2023 року о 10.55 год. по вул. Соборній ,22Б, що у м. Кропивницькому [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Magane Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження. Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Антипової Ірини Леонідівни по справі № 404/1917/24 (номер провадження 3/404/737/24) від 25 березня 2024 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Висновком експерта від № 1062 від 18.12.2023, доведено, що в результаті винної поведінки відповідача, в результаті вчиненої ним 11.10.2023 року дорожньо - транспортної пригоди позивачу було завдано тілесне ушкодження у вигляді заднього вивиху лівого передпліччя з послідуючим відновленням конфігурації суглобу, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я. Крім того, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №697878 від 26.02.2024 року, постановою про закриття кримінального провадження, витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, копією рапорту, копією протоколу огляду місця ДТП, копією протоколу допиту потерпілої [PERSON] , копією висновку експерта №1062 копією протоколу допиту свідка/а.с.15-30/. Позивач понесла додаткові витрати викликані необхідністю лікування, посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду тощо, зокрема на придбання ліків було витрачено власних коштів на загальну суму 8 016,27 грн. (копії чеків додаються), з яких відповідачем добровільно частково відшкодовано витрати - 5 000 грн., відтак на день подачі позову спричинена матеріальна шкода, що підлягає стягненню з відповідача, складає - 3 016 грн. 27 коп. /а.с.10-13/. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 60 000 гривень, оскільки з огляду на вищевикладені обставини, вважає, що саме такий розмір спричиненої їй моральної шкоди є обґрунтованим і необхідним для подальшого лікування, відновлення стану здоров`я та реабілітації, отже підлягає стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. У зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я потерпілі особи мають право на відшкодування їм заробітку (доходу), втрачених внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також на відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (частина перша статті 1195 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я Згідно з нормами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року по справі №815/7401/16. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди суд керується засадами розумності та справедливості і вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача становить 5 000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Дослідивши матеріали справи, враховуючи різницю між фактичним розміром шкоди і частковим її відшкодуванням відповідачем, суд стягує з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 3 016,27 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керується засадами розумності та справедливості і вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача становить 5 000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial