Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором ( а.с. 1 - 5) Ухвалою судді Хацько Н.О. від 15.10.2025р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 85). В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 01.09.2024р.\~між АТ\~«ЕКО ФІН»\~та [PERSON] укладений кредитний договір №20163802. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах : сума кредиту 3500 грн., строк користування кредитними коштами -730 днів, з 01.09.2024 та закінчується 31.08.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять 0,01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, про застосування програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Процент за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідач підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом. Підписання договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким, чином відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження ,який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквизитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Станом на день подачі позовної заяви строк повернення коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 08.09.2025 було укладено договір №08-09/25 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальника , в тому числі за договором №20163802. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 20163802. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом №201638022 від 01.09.2024 , що підлягає стягненню з позичальника на формування позовної заяви, становить 16580 грн., з яких : заборгованість за основним зобов`язанням ( за тіло кредиту) -3500 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12\~555 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору на момент відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 525 грн. Ухвалою судді від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні. 31.10.2025 від представника позивача надійшло заява про уточнення позовних вимог. В позові міститься прохання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відзив на позову заяву до суду не надходив. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач у судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, та визнає позовні вимоги. Судом встановлено, що 01.09.2024року Товариство з обмеженою відповідальності «Еко Фін» та [PERSON] уклали кредитний договір № 20163802, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 3500 грн, а позичальник після спливу 730 днів, який починався з 01.09.2024 року та закінчувався 31.08.2026 року (включно) та складався із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду, повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.09.2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду і закінчується 31.08.2026 року (дата остаточного погашення заборгованості) (пункт 2.5 кредитного договору). Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) ставкою в розмірі 3,65% річних (денна процентна ставка 0,01% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365% річних (денна процентна ставка 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 2.7 кредитного договору). У пункті 2.8 кредитного договору зазначено, що позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 14.09.2024 року (день завершення дисконтного пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 31.08.2026 року (останнього дня кредитування). 08.09.2025 року ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 08-09/25, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, в тому числі, за кредитним договором № 20163802 від 14.09.2024 року, укладеним ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] . Згідно з реєстром прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги № 08-09/25 від 08.09.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 20163802 від 14.09.2024 року. Зі змісту поданого позивачем розрахунку, суд встановив, що відповідачу нараховано заборгованість у загальному розмірі становить 16580 грн, з яких 35000 грн тіло кредиту, 12 555 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та 525 грн заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від23березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від7жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). У справі, яка розглядається, суд встановив, що кредитний договір сторонами укладено в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором MjE3MzBm. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Суд встановив, що 08.09.2025 року ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 08-09/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, в тому числі, за кредитним договором № 20163802 від 14.09.2024 року, укладеним ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] . Згідно з реєстром прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги № 08-09/2025 від 08.092025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 20163802 від 14.09.2024 року. За таких обставин суд дійшов висновку про, те що ТОВ «Факторинг Партнерс» є належним кредитором за кредитним договором № 20163802 від 14.09.2024 року, укладеним ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] . Зі змісту поданого позивачем розрахунку, суд встановив, що відповідачу нараховано заборгованість у загальному розмірі становить 16580 грн, з яких 35000 грн тіло кредиту, 12 555 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та 525 грн заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Розмір та порядок розрахунку вказаних складових боргу [PERSON] не спростувала. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач довів обставини щодо існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтвердив факт отримання позичальником кредитних коштів і цього не заперечував відповідач у справі та правомірність нарахування заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: договором № 02-07/24 про надання правничої допомоги від 2 липня 2024 року, укладеним ТОВ «Факторинг Партнерс» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Лігас Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги ; -витягом з акта про надання юридичної допомоги. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які понесені «Факторинг Партнерс» під час розгляду справи, суд виходить з такого. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018року по справі №826/1216/16та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Отже, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме суму сплаченого судового збору 2422,40 грн. (з урахуванням понижуючого коефіцієнту) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved