Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

17 липня 2025 року до суду за підсудністю надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 15.07.2021 року між Акціонерним товариством "БАНК ФОРВАРД" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 200355178 у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про банківське обслуговування, за умовами якого відповідачу видано кредит в розмірі 21 626 гривень на строк до 06.07.2024 року, зі сплатою відсотків 0,01% річних, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,50%. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість, яка станом на 09.06.2025 року становить 25 727,94 гривні, з яких: з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 3 783,77 гривень, сума заборгованості за процентами - 0,69 гривень, 21 943,48 гривень - сума заборгованості за по комісії за обслуговування кредитної заборгованості. За наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] , на свою користь загальну заборгованість за наданим кредитом в розмірі 25 727,94 гривні, судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень та судові витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 28.10.2025 року представник позивача Усенко М.І. подав клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, До суду 06.11.2025 року представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в межах суми тіла кредиту, а заборгованість за комісією не визнає, оскільки позивач просить стягнути комісію за послуги, які за\~законом\~повинні надаватись безоплатно. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що\~15.07.2021 року між Акціонерним товариством "БАНК ФОРВАРД" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 200355178 у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про банківське обслуговування, за умовами якого відповідачу видано кредит в розмірі 21 626 гривень на строк до 06.07.2024 року, зі сплатою відсотків 0,01% річних, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,50%, що підтверджується копією зазначеної анкети-заяви. Факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 21 626 гривень підтверджується випискою з особового рахунку відповідача та визнається відповідачем. Позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість, яка станом на 09.06.2025 року становить 25 727,94 гривні, з яких: з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 3 783,77 гривень, сума заборгованості за процентами - 0,69 гривень, 21 943,48 гривень - сума заборгованості за по комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку [PERSON] вбачається, що він активно користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості. За змістом ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст.\~627\~ЦК\~України відповідно до статті 6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст.\~628\~ЦК\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст.\~1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, умовами кредитного договору також встановлена щомісячна плата (комісія в розмірі 3,50%) за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець\~на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим\~Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим\~Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за\~надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.\~Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року),\~\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до\~частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу\~\~встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за\~законом\~повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення пункту вказаного кредитного договору, укладеного між\~ [PERSON] \~та АТ "БАНК ФОРВАРД", щодо обов`язку позичальника сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,\~є нікчемними. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, та з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22. Крім того, у вказаному кредитному договорі\~\~не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаних кредитних договорів, тому положення договорів щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 червня\~\~2024 року у справі № 295/11290/21. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 21 943,48 гривень задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 784 гривні 46 копійок, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 3 783,77 гривень, сума заборгованості за процентами - 0,69 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~ Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 356,32 гривні судового збору (3 784,46 гривень х 2 422,40 гривень) / 25 727,94 гривень). Крім того, позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 гривень. Статтею 137 ЦПК України\~визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат позивача на правничу допомогу підтверджується актом прийому-передачі послуг професійної правничої допомоги від 09.06.2025 року та договором про надання правової допомоги № 0206 від 02.06.2025 року, відповідно до яких становить - 7 000 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1 029,66 гривень судових витрат на правову допомогу (3 784,46 гривень х 7 000 гривень) / 25 727,94 гривень). На підставі\~викладеного,

Outcome: partial