Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

08 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 362124 від 14.09.2020 року у розмірі 18836,19 грн; судовий збір 2422,40 грн, витрати на правову допомогу 6 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство зазначає, що 14.09.2020 між ТОВ "Дідіжи Фінанс" та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту, підписанням Договору [PERSON] підтвердила прийняття умов Кредитного договору. Таким чином відповідач уклав Договір про споживчий кредит №362124 та їй було перераховано 13000 грн. Відповідач не виконував умови договору та 21.02.2024 Товариство відступило право вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (позивач) на суму 18836,19 грн, з яких: 9424,64 грн\~тіло кредиту, 9411,55 грн\~відсотки. Позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги та про порядок погашення заборгованості. Проте відповідач не повернув суму боргу, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. 11.08.2025 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в призначене судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, про причини неявки суду не повідомлено, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано. Відповідно дост. 280 ЦПК Українисуд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. Частинами 1, 2\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. \~ \~ \~ \~За умовою вказаного договору відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок (пункт 2.1 Договору). \~ \~ \~ \~Відповідно достатті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~При цьому згідностатті 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). \~ \~ \~ \~Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1статті 205 ЦК України). \~ \~ \~ \~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1статті 207 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно вимог частини 1статті 1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. \~ \~ \~ \~В силу частину 1статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що договір про споживчий кредит № 362124 від 14.09.2020 року був вчинений сторонами в письмовій формі формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 4.4 Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені за надання та користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору. Статтею 526 ЦК України\~презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1\~ст. 625 ЦК України). ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надавши відповідачу грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується платіжним дорученням 3265 від 14.09.2020. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. [PERSON] кредитні кошти та проценти за користування кредитом у повному обсязі не повернула, внаслідок чого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» нарахована заборгованість 18836,19 грн, з яких: 9424,64 грн\~тіло кредиту, 9411,55 грн\~відсотки. Суд врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, зробила висновок, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~(пункт 91 постанови). Матеріалами справи встановлено, що умовами договору про споживчий кредит (пункт 1.4) визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 14.09.2023 року. Відповідно до пункту 4.4 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (14.09.2023 року). Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 1статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~За змістом частини 2статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~ \~ \~ \~При цьому, умови та особливості застосовування типу процентної ставки визначені окремо у п. п. 1.5., 1.7. \~ \~ \~ \~В силу частини четвертоїстатті 263 ЦПК УкраїниПри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду виснувала, що проценти відповідно достатті 1048 ЦК Українисплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України( постанови від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, судом не встановлено неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Згідно п. 4.1.3 кредитного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача. 21.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (Фактор) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Клієнт) укладено договір факторингу № 2102-24, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. Договору, Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання цього Договору. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Прав вимог від 21.02.2024 року до Договору факторингу №2102-24 від 21.02.2024 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Прав вимог від 21.02 2024 року. Відповідно до реєстру прав вимог до Договору факторингу №2102-24 від 21.02.2024 року, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло право вимоги за кредитним договором № 362124, укладеним з [PERSON] , на загальну суму заборгованості 18836,19 грн, з яких: 9424,64 грн\~тіло кредиту, 9411,55 грн\~відсотки. Зазначене свідчить про наявність доказів відступлення прав вимог за кредитним договором, укладеним ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» з відповідачем 21.02.2024. Згідно зі\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч.1\~ст. 512 ЦК України\~дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3\~ст.656 ЦК України); дарування (ч.2\~ст.718 ЦК України); факторингу (гл.73\~ЦК України). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 31.07.2024 року представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було надіслано [PERSON] досудову вимогу, в якій повідомлено про відступлення прав вимоги, наявність заборгованості на порядок її сплати. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 08.05.2024 року у справі № 381/1647/21 провадження № 61-4504св23). Оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, суд вважає, що позивачем доведено на підставі належних доказів волевиявлення сторін на укладення правочину, а також підставності стягнення заборгованості за кредитом в розмірі, заявленому до стягнення та не спростованого відповідачем. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №362124 від 14.09.2020 у розмірі, заявленому позивачем. Розподіляючи судові витрати суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи, позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи встановлено, що 01.01.2025 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною укладено Договір №42649746 про надання правової допомоги, відповідно до якого Клієнт доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. 30.05.2025 року укладено додаткову угоду № 362124, якою розширено предмет договору та доповнено новим пунктом, а саме зазначено, що АДВОКАТ зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] 30.05.2025 року адвокатом Лівак І.М складений детальний опис робіт на підставі Договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 та додаткової угоди до нього. 30.05.2025 року сторонами договору підписано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, відповідно до якого АДВОКАТ надало КЛІЄНТ прийняв правничу (правову допомогу) загальною вартістю 6000 грн. \~ \~ \~ \~Статтею 59 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~Статтею 131-2 Конституції України\~визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). \~ \~ \~ \~За приписами частини 3\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. \~ \~ \~ \~Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу. \~ \~ \~ \~Разом з тим, за змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду з даним позовом, ТОВ «Діджи Фінанс», у позовній заяві вказаний орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.. \~ \~ \~ \~Разом з цим,

Outcome: partial