Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» зазначає, що 09.02.2025 між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір № 05.02.2025-100001651. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.10.2025 має заборгованість у розмірі 7 575,00 гривень, що складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 2 500,00 гривень, заборгованість за відсотками - 3 325,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту - 125,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредиту - 375,00 гривень, заборгованість за неустойкою - 1 250,00 гривень. Оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконав та не сплатив борг за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 05.02.2025-100001651 від 09.02.2025 у розмірі 7 575,00 гривень та судові витрати. 14.10.2025 ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив у разі неявки відповідача ухвалити рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, згідно з якою частково заперечував проти позовних вимог в частині стягнення відсотків та неустойки, оскільки він є військовослужбовцем та має право на визначені законом пільги, гарантії та компенсації у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом України. Також просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції станом на дату укладення договору, далі - Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). В силу ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII). При цьому, електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором, є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (ст. 3 Закону № 675-VIII). Іншими словами, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Судом встановлено, що 09.02.2025 [PERSON] через веб-сайт Товариства шляхом введення логіну та паролю в особистому кабінеті здійснив певну послідовність дій щодо укладання договору, зокрема: вхід до особистого кабінету (за допомогою ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі), ознайомлення з договором (вибір опції «підписати») та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, в такий спосіб [PERSON] та ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" уклали договір про надання кредиту № 05.02.2025-100001651, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 2 500,00 грн., строком на 168 днів, з фіксованою відсотковою ставкою 0,5% від суми кредиту в день, одноразовою комісією та комісією за обслуговування кредиту. Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Оскільки частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, отже, акцептуючи пропозицію ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", [PERSON] погодився на запропоновані кредитором умови користування та порядок надання ним грошових коштів. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" свої зобов`язання виконало в повному обсязі, в обумовлені в договорі терміни, перерахувавши кошти відповідачу. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за розрахунками позивача станом на 13.10.2025 має заборгованість у розмірі 7 575,00 гривень, що складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 2 500,00 гривень, заборгованість за відсотками - 3 325,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту - 125,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредиту - 375,00 гривень, заборгованість за неустойкою - 1 250,00 гривень. Разом з тим, аналізуючи заяву [PERSON] з доданими до неї документами щодо наявності у нього як військовослужбовця пільги у виді звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки, суд доходить таких висновків. Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на день укладення кредитного договору) передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і також є особливим періодом. Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед фінансовою установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитора щодо наявності в особи спеціального статусу. Так, відповідач надав документи, які свідчать про те, що з 28.05.2015 по теперішній час він є військовослужбовцем, що брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також має статус учасника бойових дій. Отже, в період виконання умов кредитного договору, укладеного 09.02.2025, а також станом на момент ухвалення судом рішення відповідач мав саме такий статус військовослужбовця Збройних Сил України, на якого поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3 000,00 гривень, що складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 2 500,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту - 125,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредиту - 375,00 гривень, а в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та неустойкою - відмовити. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 3 000,00 гривень, що складає 39,6 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідача на користь ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" судовий збір у сумі 959,27 гривень.

Outcome: partial