Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У червні 2025 з позовом до суду звернулося ТОВ «ФК «ЕЙС», яке просило стягнути зі [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №3171918774 від 07.03.2023 у розмірі 98033,04 грн., яка складається з 21200 грн заборгованості за тілом, та 76833,04 грн заборгованості за відсотками. Мотивувало позовні вимоги тим, що 07.03.2023 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №3171918774 згідно якого відповідачка отримала кошти у сумі 21200 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушила договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Відповідно до укладених договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №3171918774. Ухвалою суду від 27.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснити у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд дослідивши надані докази установив, 07.03.2023 відповідачка звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявою про отримання грошових коштів в кредит, при цьому заповнила загальну інформацію та надала персональні дані, зазначивши номер карти для перерахунку коштів. 07.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №3171918774. Згідно умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 21200 грн, на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Орієнтовна дата повернення кредиту 06.04.2023. Дисконтний період користування склав 30 днів від дати отримання коштів. Сторони погодили, що процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Договір між сторонами підписано за допомогою електронного підпису створеного за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у виконання умов договору перерахував [PERSON] 21200 грн. на її картковий рахунок. У зв`язку з невиконанням обов`язку з повернення коштів та сплати процентів утворилася заборгованість у сумі 98033,04 грн., яка складається з 21200 грн заборгованості за тілом, та 76833,04 грн заборгованості за відсотками. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого сторони продовжили. Згідно реєстру прав вимогивід 09.05.2023 одним із боржників є [PERSON] . У липні 2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу. Згідно якого останній набув права вимоги до [PERSON] . У травні 2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу згідно якого останнє набуло право вимоги до відповідача. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. При цьому, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи,\~що фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~та в\~повному обсязі\~ТОВ «ФК\~«ЕЙС» не\~повернуті,\~позовні вимоги\~про стягнення\~заборгованості у\~сумі 98033,04\~грн,\~з них заборгованість по кредиту 21200 грн; та заборгованості по відсотках 76833,04 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 2422,40 грн оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Також на користь позивача з відповідача слід стягнути 7000 грн витрат на правову допомогу. На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України,

Outcome: approved