Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

31 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Драчук Сергій Вячеславович, через підсистему «Електронний суд», звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини (вхідний №30771, а.с.1-4). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27 вересня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації зроблено запис за №10. Перебуваючи у шлюбі, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, сторони не проживають разом однією сім`єю, починаючи з 20.06.2025; дитина проживає разом з матір`ю. Також позивач у позові зазначає, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2025, що ухвалене в цивільній справі №711/3153/25. Незважаючи на те, що відповідач зобов`язувався брати участь в утриманні дитини, однак матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ураховуючи, що малолітній син сторін проживає разом з позивачем та між сторонами не досягнуто домовленості щодо його утримання, тому, на переконання позивача, вона має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. Обгрунтовуючи розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача, то позивач зазначає про таке. У грудні 2024 року дитина почала скаржитись на біль у коліні, почав кульгавити. У січні 2025 року провели ряд обстежень: УЗД колін, МРТ кульшових суглобів. У кінці січня 2025 року дитині поставили діагноз: хвороба Легг-Кальве-Пертеса (осте хондрит головки стегнової кістки). Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, хвороба сина є дуже тяжкою і не дає можливості дитині самостійно себе обслуговувати, забезпечувати самостійно елементарні життєві потреби. Дитина потребує догляду, такий догляд йому забезпечує позивач з якою син постійно проживає. Позивач працює, проте її доходів не достатньо для забезпечення потреб сина, який потребує постійного стороннього догляду та має відповідні потреби у реабілітації. Позивач витратила багато коштів на діагностику хвороби, операцію та реабілітацію. Відповідач жодним чином не приймав участі в цьому. У зв`язку з цим позивач у позові зазначає, що для утримання сина [PERSON] потрібні кошти близько 20000,00 грн на місяць. Зокрема, на репетитора для навчання потрібно витрачати близько 5000 грн в місяць, на ліки близько 6000 грн на місяць, на реабілітацію 5000 грн, на діагностику хвороби 3000 грн, на харчування та одяг дитині близько 8000 грн так як він потребує спеціального харчування після операції, для повернення позики отриманої на лікування дитини. Проте, як стверджує позивач, такий рівень вона одна не має змоги забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, має неофіційні доходи від здачі в оренду нерухомого майна, тому, на думку позивача, зможе сплачувати аліменти в твердій сумі на рівні 15000,00 грн в місяць. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 00 хв 01 жовтня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.30-31). 12 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого зазначає про те, що слід визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 2500 грн щомісячно (вхідний №36576 від 16.09.2025, а.с.56-62). Заперечення проти розміру аліментів, що заявлений до стягнення позивачем, відповідач обгрунтовує тим, що розмір аліментів в сумі 15000 грн є безпідставним і необгрунтованим, позивач надає недостовірну інформацію і спирається на недоведені і нічим не підтверджені дані. Відповідач відразу звертає увагу суду на те, що між батьками не досягнуто домовленості щодо того з ким краще проживати дитині. Це питання має вирішуватись в тому числі із залученням органу опіки та піклування. У цьому контексті відповідач у відзиві зазначає, що саме з ним син провів перші роки свого життя в той час як позивач займалася задоволенням своїх матеріальних потреб, заробляючи гроші. Відповідач також зазначає, що він не працює з самого народження сина і всебічно сприяв його формуванню та розвитку. Зокрема, для того щоб дитина росла в екологічно чистому місці, саме відповідач ініціював переїзд з квартири в м. Черкаси у приватний будинок у с. Свидівок, що знаходиться у лісі поруч з річкою. В означений період часу, як стверджує відповідач у відзиві, саме він займався вихованням сина, його оздоровленням та навчанням, що у наслідку привело до гарних результатів: дитина росла здорова, розумна та добре вихована. Водночас у відзиві відповідач констатує, що після того як дитина почала проживати з матір`ю, у сина з`явилися серйозні проблеми зі здоров`ям. Щодо заперечень проти тверджень позивача про не надання допомоги сину, то відповідач у відзиві заперечує означений факт, зазначаючи про те, що він надавав потрібну допомогу і у догляді за сином і у придбанні милиць та інвалідного візочка власним коштом, який з м. Кривий Ріг привіз батько відповідача [PERSON] . Також відповідач у відзиві зазначає, що на даний час він не має доходів, в тому числі і неофіційних, а останній дохід він мав у липні 2024 року від здачі крові у ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма». Будинок у с. Свидівок, в якому сторони проживали, був придбаний виключно [PERSON] у 2017 році. Крім того, спільно придбаний з позивачем автомобіль марки Tesla Model Y, д.н.з [NUMBER] , вартістю 1 048300 грн остання продала, а половину коштів від реалізації означеного автомобіля відповідачу досі не повернула. Відповідач у відзиві зазначає, що хоч він і є власником двох квартир у м.Черкаси, однак прибутку від здачі їх в оренду він не отримує. Як стверджує відповідач у мотивувальні частині відзиву, він власне живе у с. Свидівок останні 12 дванадцять років за рахунок ведення домашнього господарства та особистих заощаджень. Крім того відповідач зазначає, що він має непрацездатних батьків пенсійного віку та рідну сестру, яка є особою, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.10.2025 розгляд справи був відкладений до 11 год 00 хв 31 жовтня 2025 року (а.с.89-91). 06 жовтня 2025 року представником позивача [PERSON] адвокатом Драчуком С.В. подана до суду відповідь на відзив (вхідний №39586/25, а.с.99-101), у мотивувальній частині якої наведено спростування тверджень відповідача, що викладені ним у відзиві на позовну заяву. Зокрема, представник позивача зазначає, що твердження про заборону відповідачу бачитись із сином не відповідає дійсності як і не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що позивач обрала роботу, а не дитину, та те, що відповідач приймав участь у лікуванні дитини. Також представник позивача наводить у відповіді на відзив аргументи, що сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреб у наданні матеріальної допомоги. У зв`язку з викладеним представник позивача зазначає, що факт перебування непрацездатних батьків на утримані відповідача жодними доказами не підтверджується. Крім того у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що на сьогодні 6000 грн це сума аліментів на утримання дитини, що немає особливих умов догляду, однак у конкретній ситуації син сторін особлива дитина, яка потребує набагато більше як моральних, так і матеріальних витрат. Підсумовуючи викладене, представник позивача просить суд приєднати відповідь на відзив до матеріалів справи та врахувати під час ухвалення судового рішення. 27 жовтня 2025 року відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, у прохальній частині яких цей учасник справи просить суд приєднати заперечення до матеріалів справи та врахувати під час ухвалення судового рішення (вхідний №43082/25, а.с.118-119). У мотивувальній частині заперечення на відповідь на відзив відповідач акцентує увагу суду на тому, що у відзиві на позовну заяву ним не наводилися аргументи щодо заборони бачитися з сином зі сторони позивача; також заперечення сторони позивача про те, що відповідач не приймав участі у лікуванні та реабілітації дитини теж не відповідає дійсності. Крім того відповідач у запереченні на відповідь на відзив зазначає про те, що докази перебування батьків на його утриманні ним не надавалися, оскільки у сім`ї відповідача прийнято допомагати один одному хто чим може. 30 жовтня 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Драчук С.В. подав додаткові пояснення, в яких зазначив доводи, що на переконання цього учасника справи, спростовують твердження відповідача, викладені у відповіді на відзив (вхідний №43832/25, а.с.123-126). Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.10.2025 розгляд справи був відкладений до 16 год 20 хв 06 листопада 2025 року (а.с.130-132). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Драчук С.В. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві та у інших заявах по суті спору. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, а також у інших заявах по суті справи. Додатково пояснив, що сума в розмірі 2500 грн, що зазначена ним у прохальній частині відзиву на позов, то не є сумою аліментів, що визнається відповідачем, а є сумою коштів, які він готовий отримувати від позивача за умови, що син проживатиме з ним. Також суду повідомив, що наразі син перебуває на канікулах та проживає разом з ним у с. Свидівок. Відповідач тривалий час не працює; його доходом є ведення домашнього господарства та особисті заощадження. 06 листопада 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення,

Outcome: partial