Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач 24.03.2021 уклав з ТОВ «ФК «Авіра Груп» кредитний договір, за яким отримав кошти в сумі 4\~000 грн. на строк 30 днів за відсотковою ставкою 2,5% на день. У подальшому за договором відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги до відповідача за укладеним договором. Своїх добов`язань з повернення коштів та сплати відсотків відповідач не повернув, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №25396 від 24.03.2021 в сумі 25\~000 грн., у тому числі 4000 грн. тіло, 21\~000 грн. відсотки. Ухвалою від 02.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначив, що не укладав кредитного договору, позивачем не надано належних доказів перерахування коштів відповідачу. Надані докази не підтверджують розміру заборгованості. Позивачем пропущено строки позовної давності. Позивач не є належним, оскільки саме фінансова компанія є позикодавцем. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що договір було укладено в електронній формі, що відповідає вимогам законодавства. Наданими доказами підтверджується факт здійснення переказу позивачу коштів та наявність заборгованості. Строк позовної давності не пропущено, оскільки такий строк на період дії карантину та на період воєнного стану був продовжений. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.03.2025 позивач уклав з ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» договір про надання фінансового кредиту № 25396 з сумою кредиту - 4000,00 грн. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22.01.2021. Але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту з розразунку 2,5% на добу (а.с.11-12). Договір підписано електронним підписом електронним підписом відповідачем. У договорі вказано номер рахунку відповідача [NUMBER] (а.с.13) . Додатком до договору є графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту (а.с. 13). Відповідно до інформаційної довідки від 21.05.2024 ТОВ «Платежі онлайн», що на сайті торговця Aviracredit.com.ua 24.03.2021 була здійснена транзакція з видачі коштів на картковий рахунок [NUMBER] в сумі 4\~000 грн. (а.с. 22). На ухвалу суду АТ «Універсал Банк» листом від 25.07.2025 підтвердив, що картка [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Відповідно до виписки про рух коштів по вказаній картці 24.03.2021 на цю картку було зараховано кошти в сумі 4\~000 грн. (згідно з інформацією про деталі операції кошти надійшли від Cash2card Avira_A2C) (а.с. 79-81) Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 17.02.2022 заборгованість відповідача за кредитним договором становила 25\~000 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 4000,00 грн., заборгованість за відсотками 21 000 грн. Заборгованість нараховувалась протягом 210 днів (30+180), тобто у періоді з 24.03.2021 по 20.10.2021 (а.с.65-68) 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за яким ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги грошових коштів до боржників за кредитними договорами (а.с.17-21). Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №25396 в сумі 25\~000 грн. (а.с.10). Відповідно до ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1\~статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1\~статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті\~1054\~та частиною 2 статті\~1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1\~статті 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що між ТОВ «Авіра Груп» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4000 грн. Матеріалами справи підтверджується факт укладення сторонами кредитного договору, який містить умови кредиту, розмір процентної ставки, строк користування кредитом та інші істотні умови. Матеріали справи також містять докази на підтвердження того, що картковий рахунок, на який було перераховано кредитні кошти, належить відповідачу. Відповідач кошти за кредитним договором не повернув позичальнику. Відтак, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обгрунтованими. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відсотки нараховувались за відсотковими ставками, які передбачені умовами договору та в межах передбаченого договором строку кредитування. Зокрема, згідно п.2.3. договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок ,вказаний клієнтом)до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних дній поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Враховуючи наведене вище положення договору проценти нараховуються протягом 30 днів +180 днів, що становить 4000 грн.*2,5 *210=21000 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що саме така сума відсотків була нарахована позивачем та заявлена до стягнення у даній справі. Відтак, вимога про стягнення відсотків підлягає задоволенню. Положеннями ч. 1 ст.\~512\~та ст.\~514 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Наданими доказами підтверджується відступлення права вимоги до відповідача за укладеним з відповідачем кредитним договором. Таким чином, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення на свою користь коштів за вказаним кредитним договором. Таким чином, сума заборгованості та відступлення до позивача права вимоги за кредитним договором підтверджені належними доказами, а тому борг у загальному розмірі 25 000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Суд також відхиляє доводи відповідача відносно пропуску строку позовної давності. Відповідно до\~статті 256ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Разом з тим,\~законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до п. 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції, яка була чинна на час звернення до суду з позовом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Враховуючи, що з 12.03.2020 по 01.07.2023 на території України було установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються, а з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан, на період дії якого перебіг позовної давності зупинявся, суд дійшов висновку, що позивачем строк давності не пропущений. Відтак відсутні підстави для відмови у позові з підстав пропуску такого строку позивачем. Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених судових витрат представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги (а.с. 8), пунктом 3.1 якого передбачена вартість правової допомоги адвоката 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу. Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт (п. 3.3.). Сторонами погоджено, що клієнтом буде сплачено адвокату гонорар за виконану роботу протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання передачі виконаних робіт. 14.04.2025 між адвокатом та клієнтом складено акт про отримання правової допомоги у справі про стягнення з [PERSON] коштів за кредитним договором №25396. Ним визначено перелік виконаних робіт та наданих послуг на загальну суму 10500 грн (а.с. 38) Надано копію рахунку на оплату та копію платіжної інструкції від 14.04.2025 про оплату правничої допомоги в сумі 10500 грн. (а.с. 43). Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх неспівмірності. При визначенні розміру суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню суд враховує, що справа не є складною, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт та витрачений адвокатом час у зв`язку з наданням правової допомоги є незначним. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності розміру адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та наявність відповідного клопотання відповідача, а також часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню до 1000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved