Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 червня 2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що було зроблено актовий запис № 974. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.04.2025 року у справі № 569/4423/25 шлюб між нею та відповідачем розірвано. На даний час відповідач перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України, відповідно він є офіційно працевлаштованим, має офіційний регулярний дохід. Зазначає, що вона на даний час є безробітною і з 2023 року немає можливості здійснювати трудову або іншу оплачувану діяльність для самостійного отримання доходів, можливості утримання себе та неповнолітньої дитини. Єдиним її доходом є щомісячна одноразова допомога при народження дитини в розмірі 8\~000 грн. Вказує, що відповідач має фінансову можливість на сплату аліментів на утримання як неповнолітньої дитини так і дружини, що підтверджується випискою із її банківського рахунку про зарахування грошових переказів від відповідача за останні чотири місяці. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, представником адвокатом Максимчуком В.П. через підсистему «Електронний суд» 22.10.2025 року подано заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивачки. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що було зроблено актовий запис № 974. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.04.2025 року у справі № 569/4423/25 шлюб між сторонами розірвано. Статтею 141 СК України, встановлено рівність батьків щодо прав та обов`язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] військовій службі в лавах Збройних Сил України, відповідно він є офіційно працевлаштованим, має офіційний регулярний дохід, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища\~ дитини\~та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімум на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. Що стосується вимог позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ст.\~84\~СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 ст.\~84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає в тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд має виходити саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також стану здоров`я. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, та враховуючи той факт, що відповідач перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, має офіційний регулярний дохід, а також те, що відповідачем не надано доказів щодо його неспроможності сплачувати аліменти на дружину, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням того, що на утриманні та вихованні позивачки знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частині в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, Оцінивши вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає такий розмір аліментів достатнім та таким, що не поставить матір з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище. Згідно зі статтею 191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається, позов [PERSON] був пред`явлений 05.05.2025 року. Таким чином, аліменти слід призначити з 05 травня 2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 75, 84, 141, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 141, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved