Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 24.01.1976 року. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим 24.01.1976 року міським відділом ДРАЦС м. Чернівці. [INFO] від шлюбу в подружжя народилась дочка - [PERSON] . 26.03.2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , станом на даний час є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер чоловік Позивачки та батько Відповідачки - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 16.06.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Таким чином, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), яка народилась [INFO] та яка є єдиною дочкою позивача. Все своє життя [PERSON] дбала про свою дочку, забезпечувала її всім необхідним, оплачувала навчання на контракті в Одеському державному економічному університеті, що підтверджується відповідними документами, а саме: рахунком № 7 від 10.08.1994 року, контрактом та квитанцією про оплату. Також [PERSON] все своє життя допомагала сім`ї її дочки, позичала та в багатьох випадках дарувала грошові кошти для забезпечення її сім`ї, допомагала у фінансуванні та організації будівництва житлового будинку, який на даний час належить її дочці, оформлення її права власності, проведення ремонтів та купівлі меблів для такого комфортного життя її дочки - [PERSON] , її дітей та чоловіка. Крім того, після смерті чоловіка, батька [PERSON] , [PERSON] залишилась фактично одна і всі свої ресурси спрямовувала на добробут її єдиної дочки та її сім`ї. Також позивач дбала про своїх онуків, в міру своїх можливостей забезпечувала їм навчання, лікування, курортний відпочинок, куплю одягу. Однак, після смерті чоловіка, здоров`я позивача почало поступово погіршуватись. Станом на даний час [PERSON] є непрацюючою пенсіонеркою похилого віку, має ряд захворювань, її дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання. В зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і довічно; стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін. 16 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Берковича Ю.О. про залучення відзиву на позовну заяву від 16.09.2025 року з додатками на 57 аркушах, в якому сторона відповідача просила задовольнити позов частково. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Грабовської М.В. про витребування доказів задоволено, витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ: 44069166) інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] за останні два роки, тобто за період з 01.01.2023 року по 01.09.2025 року включно. 08 жовтня 2025 року до суду надійшла від представника позивача [PERSON] адвоката Грабовської М.В. відповідь на відзив сторони відповідача. 16 жовтня 2025 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.09.2025 року до суду надійшов лист з додатками Головного управління ДПС в Одеській області. 18 жовтня 2025 року до суду надійшло заперечення представника відповідача [PERSON] адвоката Берковича Ю.О. на відповідь на відзив. В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2025 року сторони подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Крім того, зі змісту ст. 202 СК України можна зробити висновок, що оскільки обов`язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обов`язок сина, дочки щодо матері, батька не пов`язуються з цією обставиною. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Встановлено, що [PERSON] відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданого 20.10.2004 року, [PERSON] є пенсіонером за віком - довічно. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16» Одеської міської ради від 20.03.2025 року, [PERSON] більше 10 років хворіє на гіпертонічну хворобу (відповідно до повного діагнозу хвороба 2,3 ступ., дуже високий ризик), ІХС, постійно приймає рекомендовані гіпотензивні препарати, близько 7 років хворіє на цукровий діабет (ІІ тип, перебіг середньої тяжкості), діагностовано дифузний кардіосклероз, спостерігається фібриляція пересердь, постійна форма, СН2а, NYНА 3ф.к., стареча катаракта, неуточнена, стан після імплантації ІОЛ ОU. Як вбачається із довідки про доходи № 5841 8988 9082 2227, виданої пенсіонеру [PERSON] розмір пенсії за період вересень 2024-лютий 2025 роки складає 6808,82 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, працює на посаді бухгалтера в Комунальному підприємстві «ЖКС «Порто-Франківський», код ЄДРПОУ: 35303262. Як вбачається з інформації, наданої Головним управлінням ДПС в Одеській області на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.09.2025 року [PERSON] за останні два роки, тобто за період з 01.01.2023 року по 31.08.2025 року включно отримала в КП «ЖКС «Порто-Франківський» наступні доходи у вигляді заробітної плати: січень 2023 року - 11 400,00 грн.; лютий 2023 року - 10 043,22 грн.; березень - 2023 року 21 224,70 грн.; квітень 2023 року - 11 400,00 грн.; травень 2023 року - 19 697,22 грн.; червень 2023 року - 22 798,50 грн.; липень 2023 року - 28 649,52 грн.; серпень 2023 року - 19 283,82 грн.; вересень 2023 року - 15 199,00 грн.; жовтень 2023 року - 14 781,28 грн.; листопад 2023 року - 26 638,00 грн.; грудень 2023 року - 15 199,00 грн.; січень 2024 року - 15 199,00 грн.; лютий 2024 року - 15 199,00 грн.; березень 2024 року - 25 023,46 грн.; квітень 2024 року - 22 798,50 грн.; травень 2024 року - 33 163,93 грн.; червень 2024 року - ; липень 2024 року - 18 683,84 грн.; серпень 2024 року - 35 460,17 грн.; вересень 2024 року - 20 680,76 грн.; жовтень 2024 року - 69 314,90 грн.; листопад 2024 року - 20 412,86 грн.; грудень 2024 року - 38 104,00 грн.; січень 2025 року - 27 031,44 грн.; лютий 2025 року - 54 617,88 грн.; березень 2025 року - 28 578,00 грн.; квітень 2025 року - 21 832,10 грн.; травень 2025 року - 42 867,00 грн.; червень 2025 року; липень 2025 року - 78 836,86 грн.; серпень 2025 року - 25 856,28 грн. Також з листа Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» від 12.06.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , працює в Комунальному пiдприємствi «ЖКС «Порто-Франківський», що пiдтверджується Наказом № 86-л вiд 09.09.2022 року. [PERSON] прийнята на роботу з 12.09.2022 року на посаду провiдний бухгалтер. Сума окладу [PERSON] складає 19 052,00 грн. При цьому, у відзиві на позовну заяву представник [PERSON] адвокат Беркович Ю.О. зазначив, що відповідач отримує в КП «ЖКС «Порто-Франківський» заробітну плату в розмірі 16 647,17 грн. Також, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 106 кв.м., житловою площею 50 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1276665051101); квартиру загальною площею 36.8 кв.м., житловою площею 14.8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 544598951101; садовий будинок, земельна ділянка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Також, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , зокрема, [PERSON] є квартира за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що в [PERSON] є двоє синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 09.03.2022 року був прийнятий на військову службу на посаду електромеханіка військової частини [NUMBER] . Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] до цього часу утримує старшого повнолітнього сина, а також доказів того, що на її утриманні перебуває непрацездатний член подружжя, який потребує догляду та утримання. Крім того, щодо перебування на утриманні молодшого сина, суд зазначає, що відповідно до положень сімейного законодавства, батько та мати зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Однак, наявність такого обов`язку не може свідчити про відсутність обов`язку [PERSON] утримувати непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги. Також суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо неможливості сплати аліментів на утримання матері у заявленій в позовній заяві сумі, оскільки як вбачається з листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (Філія ГСЦ МВС) від 17.09.2025 року за вих. № 31/30/15/1159аз/08202511642025, [PERSON] 01.08.2025 року, тобто під час перебування цієї справи у провадженні суду, придбала транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель TOUAREG, 2004 р.в., об`єм двигуна - 3500 см. куб. Реєстрація транспортного засобу відбулась на підставі договору купівлі- продажу укладеного в ТСЦ № 5142. [PERSON] володіє транспортним засобом марки DАІНАТSU модель FЕRОZА, 1993 р.в., об`єм двигуна - 1600 см. куб. Таким чином, подружжя [PERSON] володіє двома транспортними засобами. Судом встановлено, що після відкриття провадження по даній справі, а саме 27.06.2025 року між [PERSON] та її свекрухою [PERSON] укладено договір довічного утримання. За цим договором Відчужувач - [PERSON] передає у власність Набувача - [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м, в тому числі житловою площею 27,5 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат, взамін чого [PERSON] зобов?язується забезпечувати [PERSON] угриманням та доглядом довічно на умовах, обумовлених цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд наголошує, що враховуючи дату укладання вказаного правочину, наявність такого обов`язку [PERSON] який вбачається з договірних зобов`язань, не може свідчити про відсутність обов`язку [PERSON] утримувати рідну непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги. Суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо сплати [PERSON] комунальних послуг [PERSON] за останні роки на загальну суму близько 30 000 грн., оскільки матеріалами справи підтверджується сплата комунальних послуг за чотири місяці 2025 року в загальній сумі 1384 грн. 56 коп. Також сторона відповідача не надала доказів добровільної сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] в готівковому вигляді в сумі 1500-2000 грн. на місяць. Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. В матеріалах справи відсутні докази про наявність у позивача [PERSON] інших дітей, окрім відповідача - [PERSON] . Крім того, матеріалами справи доведено спорідненість сторін, як матері та дочки. Відтак, з матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] досягла пенсійного віку, потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє та потребує лікування й відповідно медичної допомоги, на підтвердження чого надала копії медичних виписок. Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонером, потребує медичного догляду, отримує пенсію, якої недостатньо для оплати комунальних послуг, медикаментів та нормального життєзабезпечення, а тому позивач потребує утримання від своєї дочки. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, та не позбавленні батьківських прав. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] оплатила навчання [PERSON] в Одеському державному економічному університеті, що підтверджується відповідними документами, а саме: рахунком № 7 від 10.08.1994 року, контрактом та квитанцією про оплату, [PERSON] була зареєстрована разом з своєю матір`ю з 04.10.2000 року до [INFO] в квартирі [PERSON] . Крім того, [PERSON] 31.07.2006 року за договором дарування подарувала [PERSON] садовий будинок та земельну ділянку № [NUMBER] за адресою: Одеська обл., Біляївський р., с/рада. Холоднобалківська, «Лаванда» СТ, масив «Алтестівський». В силу ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, факт ухилення позивача, як матері від виконання своїх батьківських обов`язків відносно відповідача, в судовому засіданні не був встановлений. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно з ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як вбачається з норм Сімейного законодавства України потреба у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в 2025 році складає 2361,00 грн. Суд вважає, що встановлений законом розмір прожиткового мінімуму і сума пенсії, яку отримує позивач не може вважатися достатніми для нормальної життєдіяльності особи, оплати лікування та комунальних послуг та харчування, оскільки в результаті інфляції дані суми знецінені. Таким чином, суд вважає. що в силу людяності, та закону, відповідач, як одна єдина дочка повинна допомагати своїй рідній матері, яка є людиною похилого віку, непрацездатною і за станом свого здоров`я потребує матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей, щодо утримання батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за станом здоров`я (інвалідами 1, 2 і 3 групи), зберігається протягом усього строку інвалідності, а щодо батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за віком, - довічно. За загальним правилом, якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку, це робиться з моменту пред`явлення позову. Встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Однак, враховуючи те, що [PERSON] є працездатною особою, працює на посаді бухгалтера в Комунальному підприємстві «ЖКС «Порто-Франківський», має у власності об`єкти нерухомого майна та транспортні засоби, то, суд вважає заявлену позивачем суму аліментів в 4000,00 гривень обґрунтованою. Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За таких обставин, враховуючи викладене та виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та стягнення з дочки на утримання матері аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісяця, починаючи з 12.06.2025 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі п.3ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому на підставі частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за подання позову про стягнення аліментів на користь держави. Згідно з ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Також що стосується заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. В обґрунтування розміру понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 27 000,00 грн. до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року № 101/2025 з додатком, Актів про надання послуг № 1 та № 2 від 12.06.2025 року та від 14.11.2025 року та довідки про сплату гонорару. Суд, оцінюючи вказані обставини, дійшов до наступних висновків. 08.05.2025 року між Адвокатським об`єднанням «БОНДАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та [PERSON] укладено Договір про надання правничої допомоги № 101/2025, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надає Клієнту юридичні послуги, що включають консультації, проведення перемовин, направлення адвокатських запитів, складення та підписання процесуальних документів, представництво перед будь-якими фізичними та юридичними ососбами, органами державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі, у суді першої інстанції та вчинення будь-яких інших дій, пов`язаних з належним представництвом та захистом прав Клієнта з питань призначення та стягнення аліментів на утримання Клієнта, а також інших суміжних питань. Згідно зі п. 2.1. цього Договору розмір гонорару за цим Договором становить 30 000,00 грн. При укладенні договору Клієнт вносить аванс у розмірі 2 000,00 грн., а несплачений залишок від суми гонорару адвоката сплачується Клієнтом за фактом виконаних робіт за вартістю послуг, що встановлена в Додатку до цього Договору та в строки, погоджені за домовленістю. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] під час укладання договору сплатила 2000,00 грн., а 21.05.2025 року сплатила 6000,00 грн. 12.06.2025 року між сторонами підписано Акт наданих послуг № 1 відповідно до якого, Адвокатське об`єднання у період з 08.05.2025 року по 12.06.2025 року надало [PERSON] наступні послуги відповідною вартістю: проведено перемовини щодо досудового врегулювання спору, зібрано докази для подання позову, підготовлено позовну заяву про стягнення аліментів, а також сформувано пакети документів для учасників, подано позовну заяву через Електронний суд - 1 послуга - вартість послуги: 15 000,00 грн. 12.06.2025 року [PERSON] сплатила Адвокатському об`єднанню 4000,00 грн. та 22.07.2025 року - 3000,00 грн. 14.11.2025 року між сторонами підписано Акт наданих послуг № 2 відповідно до якого, Адвокатське об`єднання у період з 13.06.2025 року по 14.11.2025 року надало [PERSON] наступні послуги відповідною вартістю: 1) підготовлено та подано клопотання по справі про залучення доказів та витребування доказів - послуга - 2 шт. - вартість послуги 1500,00 грн., всього: 3000,00 грн.; 2) підготовлено та направлено адвокатський запит до Територіального сервісного центру МВС - послуга - 1 шт. - вартість послуги 1000,00 грн., всього: 1000,00 грн.; 3) підготовлено та подано відповідь на відзив на позовну заяву, направлено засобами поштового зв`язку Відповідачці - послуга - 1 шт. - вартість послуги 4000,00 грн., всього: 4000,00 грн.; 4) забезпечено представництво в судових засіданнях: участь адвоката Грабовської М.В. в судових засіданнях 17.09.2025 року та 13.11.2025 року - послуга - 2 шт. - вартість послуги 2000,00 грн., всього: 4000,00 грн. Таким чином, Адвокатським об`єднанням «БОНДАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі адвоката Грабвоської М.В. було надано [PERSON] по даній справі послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року № 101/2025 та Актів про надання послуг № 1 та № 2 від 12.06.2025 року та від 14.11.2025 року в загальній сумі на 27 000,00 грн. Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із п. 3 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved