Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] з 26 липня 2008 року, на даний час шлюб не розірвано, хоча фактично шлюбні відносини припинено. Спільний син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він як батько повинен плачувати. Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представника позивачки позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні повідомив суду, що на постійній основі аліменти не сплачує, допомогу надає лише тоді, коли про це його просить дружина. На даний час шлюб між ними не розірвано, хоча в нього вже тривалий час є інша родина і син. Відповідач позов визнав частково, в розмірі 1/5 частки від розміру доходів, оскільки в нього є інша дитина. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який ними укладено 26 липня 2008 року і за станом на час розгляду справи не розірвано. У шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відправляючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки кожної дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Слід зауважити, що визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу аліментів (частина третя статті 181 СК України). Присудження аліментів у частці від доходу залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) та не пов`язується позицією сторони, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Платник аліментів не може впливати на спосіб їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення. Відповідач не заперечує, що він є працездатним, в судовому засіданні зазначив, що працює в органах поліції, крім сина [PERSON] , на утримання якого позивачка просить стягнути аліментів, на утриманні також має сина [PERSON] , [INFO] (на підтвердження цього факту суду надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Відповідач не надав жодних доказів про своє матеріальне становище. Так, матеріали справи не містять інформації про доходи відповідача, наявність у нього нерухомого або цінного рухомого майна тощо, так і інформації про його службу в органах поліції. Щодо розміру аліментів, який слід стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , його варто визначити на рівні 1/4 частки від заробітку відповідача (доходів), оскільки відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження його матеріального стану (доказів про щомісячний заробіток, наявність нерухомого та цінного рухомого майна тощо), що давало би підстави суду зробити висновок, що такий розмір аліментів становитиме для нього надмірний тягар. Розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, на думку суду, забезпечить справедливий баланс між потребами неповнолітнього сина та обов`язком відповідача в наданні утримання сина. На підставі пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved