Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») Олійник Катерина Олегівна подала до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , в якій просила: 1.прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; 2.задовольнити позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» повністю до [PERSON] у загальній сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень, яка складається з: суми заборгованості за основним боргом у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень та суми заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитом, у розмірі 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень, та стягнути їх з [PERSON] ; 3.стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок). В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 11 січня 2023 року між позивачем та відповідачем, за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та забезпечує укладення електронних договорів, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1139-5946. Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 7 000 грн строком на 300 днів, при цьому базовий період становить 14 днів проміжки часу протягом строку дії договору, після закінчення яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Договором передбачено знижену процентну ставку за кредитом у розмірі 2,50 % на день, яка застосовується залежно від виконання позичальником своїх зобов`язань. Кредитні кошти були перераховані відповідачу через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг у системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, на картковий рахунок, зазначений відповідачем в особистому кабінеті. Отримавши кошти, відповідач порушив умови кредитного договору, не повернувши у повному обсязі суму кредиту, а також не виконав інші грошові зобов`язання за договором, навіть після закінчення строку користування кредитом. Відповідач не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом у сумі 62 510 грн, які підлягають стягненню відповідно до умов кредитного договору № 1139-5946 від 11 січня 2023 року. Ця заборгованість виникла протягом строку користування кредитом та підтверджується укладеним договором та наданими до суду розрахунками заборгованості. Станом на 25 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 69 510,00 грн. Разом із тим позивачем було застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в межах якої частково списано заборгованість відповідача за нарахованими процентами у сумі 34 510,00 грн за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 35 000 грн. Тому позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача частину боргу після застосування програми лояльності, а саме: -7 000 грн прострочена заборгованість за основною сумою кредиту; -28 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 30 вересня 2025 року. Однак розгляд справи було відкладено на 28 жовтня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, 11 листопада 2025 року надав суду виписку зі свого банківського рахунку в КБ «Приват Банк» за спірний період. Відповідно до вимог частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час і місце розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду. У постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд дійшов висновку, що сам факт неотримання стороною кореспонденції, яка направлялася судом за належною адресою, самостійно зазначеною учасником справи, не може розцінюватися як неналежне повідомлення. Така ситуація виникає виключно через суб`єктивну поведінку сторони. Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, якщо представники сторін або інші учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а наявних матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення, суд може вирішити спір по суті без відкладення. Основною умовою відкладення розгляду справи є неможливість ухвалення рішення за наявними доказами, а не сам факт неявки сторін. Оскільки представник позивача просив розглянути справу без його участі, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів за одночасної наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення про причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі кількох відповідачів заочний розгляд можливий лише за умови неявки всіх відповідачів. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, не з`явився, причин неявки не надав і не подав відзиву, а представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд постановив розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив, що позовні вимоги обґрунтовані. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ для ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод і законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб та держави. Частина 1 статті 4 ЦПК України встановлює право кожної особи звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та законних інтересів. Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів, без попередньо встановленої сили доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємозв`язок доказів, мотивуючи врахування або відхилення кожного доказу. Суд встановив, що 11 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1139-5946 за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua, який є комплексом інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, що забезпечують укладення договорів у електронній формі. Згідно з умовами цього договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000 грн строком на 300 днів, при цьому базовий розрахунковий період становить 14 днів проміжок часу, після закінчення якого позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом. Договором передбачено знижену процентну ставку у розмірі 2,50% на день, що застосовується залежно від належного виконання позичальником своїх зобов`язань. Кредитні кошти були перераховані на банківську картку відповідача через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має укладений договір № 4010 про надання послуг у системі LiqPay від 02 грудня 2019 року. На виконання умов кредитного договору відповідачу було перераховано 7 000 грн у безготівковій формі за допомогою системи LiqPay на його особисту банківську картку електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Станом на 25 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 69 510,00 грн, з яких: -7 000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту; -62 510,00 грн заборгованість за процентами за користування позикою. Разом із тим кредитодавцем було застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». У межах цієї програми позичальнику частково списано суму нарахованих процентів у розмірі 34 510,00 грн за умови погашення решти заборгованості. Враховуючи наведене, кредитодавець просить суд стягнути з відповідача не повну суму боргу, а лише частину, визначену після застосування програми лояльності, а саме: -7 000,00 грн прострочена заборгованість за основною сумою кредиту; -28 000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні правовідносини, підтверджені наявними у справі доказами та умовами укладеного електронного договору № 1139-5946 від 11 січня 2023 року. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі того ж роду та якості, що були передані) у строк та в порядку, встановленому договором. Умовами укладеного договору передбачено, що кредит надається строком на 300 днів, базовий період 14 днів, знижена відсоткова ставка 2,50% на день, стандартна 3,00% на день. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у документах (включно з електронними) і підписано сторонами. Згідно зі статтями 626 та 628 ЦК України, договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, погоджені сторонами, а також обов`язкові умови відповідно до законодавства. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована чи змінна) та порядок їх сплати визначаються договором залежно від кредитного ризику, забезпечення, попиту і пропозиції на кредитному ринку, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право одержувати від позичальника проценти від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів споживчого кредиту застосовуються положення щодо несправедливих умов, зокрема заборона встановлення істотного дисбалансу прав та обов`язків на шкоду споживачу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначає, що відповідач під час укладення договору був належним чином ознайомлений з його умовами, зокрема щодо строків, розміру та порядку сплати процентів. Укладаючи договір, сторони належним чином погодили всі істотні умови, включно з розміром відсоткової ставки. Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем укладеного з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредитного договору, а також відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, визначений договором. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена заборгованість за кредитним договором, яка підтверджується наявними у справі доказами. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved