Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, укладеним відповідачкою та АТ "Альфа-Банк" 23.10.2017 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відкрив відповідачці відновлювальну кредитну лінію з встановленим кредитним лімітом до 200000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 39,99% річних. Зазначає, що АТ «Альфа-Банк» надав кредитні кошти відповідачу на погоджених умовах, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунками позивача станом на 23.02.2021 становила 38209,66 грн. Крім того, 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором від 23.10.2017 до ТОВ «ФК ФОРТ», також 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» також було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 23.10.2017, просить суд стягнути заборгованість з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме судовий збір та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9200,00 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 02.09.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні. У судові засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, що у випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує, та просить розглянути справу за відсутності представника позивача. В судові засідання, призначені на 06.10.2025, 17.11.2025 відповідач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань до суду не подавала. Відтак, судом постановлено 17.11.2025 проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 23.10.2017 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відкрив відповідачці відновлювальну кредитну лінію з встановленим кредитним лімітом до 200000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 39,99% річних. Договір було укладено шляхом підписання сторонами оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та акцепту пропозиції на укладення угоди, що відповідає статтям 638 та 642 ЦК України. Також, відповідачка підписала анкету-заяву на акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту. Пунктом ІІІ оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії встановлено, що кредитний ліміт встановлюється в розмірі до 200000,00 грн, процентна ставка - фіксована в розмірі 39,99% річних з обов`язковим мінімальним платежом в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше гривень. Документи, які складають собою кредитний договір, підписані АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою власноруч уповноваженою особою банку та власноруч відповідачкою. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу кредит, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] АТ «Сенс Банк», з якої вбачається наявність заборгованості відповідача перед банком, яка частково погашалась. Таким чином, судом встановлено, що між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір, за яким відповідачу було перераховано грошові кошти, як кредит, із зобов`язанням відповідача його повернути протягом дії договору та сплатити погоджені відсотки за користування грошовими коштами. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором від 23.10.2017 до ТОВ «ФК ФОРТ», також 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» також було укладено договір факторингу №01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Відступлення прав вимоги (придбання прав вимоги до відповідача позивачем) підтверджено копіями договорів факторингу від 22.02.2021 №1 та №01-23-02/21 від 23.02.2021 року та витягами з реєстру договорів, які були відступлені згідно з цими договорами факторингу. Позивачу було відступлено право вимоги до [PERSON] на загальну суму 38209,66 грн., яка складається із залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31561,81 грн. та 6647,85 грн. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних- підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Суд вважає доведеними позивачем обставини укладення договору між відповідачкою та АТ «Альфа-Банк» договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 23.10.2017, а також, користування відповідачкою кредитними коштами, наявність заборгованість за кредитом, яка не була погашена та зазначена в розрахунку «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС». З наданого позивачем розрахунку та документів вбачається наявність заборгованості відповідача за кредитним договором, яка не погашена та підлягає стягненню на його користь у заявленій у позовній заяві сумі. Розрахунок заборгованості не спростований відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За умовами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене вище, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. Стосовно заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. За положеннями частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 р., в якому вказані надані послуги та кількість витрачених годин. Як вбачається з наданих документів, на складання позовної заяви до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 2,1 год. часу, що складає загальну суму 4200,00 грн. Ці витрати суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають критеріям розумності, співмірності зі складністю справи та підлягають стягненню з відповідача. Стосовно витрат у розмірі 5000,00 грн. які були здійсненні за надання первинної консультації та правовий аналіз документів, суд не вбачає зв`язку цих витрат безпосередньо з судовою справою, тож вони відшкодуванню позивачу, відповідно до ст.133 ЦПК не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved