Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

у серпні 2025 року Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Третя особа: Чернігівський міський центр соціальних служб. В обґрунтування позову Позивач зазначив, що у дитячому будинку сімейного типу, розташованому на території Чернігівської міської територіальної громади, виховується та проживає малолітня, [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2019 року, справа № 750/13236/18, провадження № 2/750/416/19 малолітня [PERSON] , [INFO] відібрана від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та створення небезпечних умов для життя, здоров`я і морального виховання дитини. Службою у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради [PERSON] , [INFO] , 24 квітня 2019 року була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей (с. Хмільниця) служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації. Відповідно до рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 11 листопада 2019 року № 289 «Про надання малолітній [PERSON] статусу дитини позбавленої батьківського піклування» Олександрині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27 січня 2020 року № 24 «Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі сім`ї [PERSON] , [PERSON] та влаштування дітей» [PERSON] була влаштована до дитячого будинку сімейного типу, де виховується та проживає на даний час. З часу відібрання дитини, по теперішній час, [PERSON] до служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради та до управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, з приводу повернення дитини на виховання у родину, не зверталась. У листі Чернігівського міського центру соціальних служб від 16 червня 2025 року зазначено що мати дитини фактично має силогоманію, що може бути ознакою деменції чи шизофренії. [PERSON] завжди було захаращене речами, простроченими продуктами харчування, які вона приносила додому після списання їх сусідніми магазинами та викидання їх на сміттєзвалище. Ситуація у помешканні наражала життя та здоров`я дівчини на небезпеку. Мати не була зацікавлена у відвідуванні [PERSON] школи, що призводило до систематичних пропусків занять та значного відставання у навчанні. За час перебування у дитячому будинку сімейного типу мати дуже рідко відвідувала доньки, приходила в нетверезому стані та у супроводі співмешканців, які також вели нездоровий спосіб життя. Перевірити стан житла, де мешкає матір, неможливо - ніхто не відкриває двері. Зі слів сусідів, на краще нічого не змінилося, є заборгованість з оплати комунальних послуг. В інтересах дитини доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Ухвалою суду від 20.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, запропоновано сторонам надати заяви по суті справи. Ухвалою суду від 09.10.2025 підготовче засідання у справі закрито та її розгляд призначено на 12.11.2025. Представники позивача та третьої особи подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучим належним чином повідомленою про розгляд справи рекомендованим листом, про поважні причини неявки суд не інформувала. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 06.11.2025, [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 7). Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . 08 листопада 2019 року Наказом Службою у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради № 124 малолітню [PERSON] поставили на первинний облік (а.с. 8). 11 листопада 2019 року Виконавчий комітет Деснянської районної у місті Чернігові ради надав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2019 року у справі № 750/13236/18 малолітня [PERSON] , [INFO] відібрана від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та створення небезпечних умов для життя, здоров`я і морального виховання дитини (а.с.15-16). Згідно відповіді КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 09 червня 2025 року [PERSON] , мати дитини [PERSON] , [INFO] , жодного разу на прийом до лікаря в КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради не зверталась, станом здоров`я своєї дитини не цікавилась (а.с.20). 07 серпня 2025 року Позивачем складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав Відповідача (а.с. 26-27). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міськради від 07.08.2025 № 425, з урахуванням висновку комісії з захисту прав дитини, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідача (а.с. 25). За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 27 цієї Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитини до досягнення нею повноліття, не виконує. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991) вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Конвенція про права дитини у статті 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно до ч. ч. 2, 3, ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 4 ст. 256-6 Сімейного кодексу України батьки-вихователі [PERSON] та [PERSON] , є законними представниками [PERSON] і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники, а тому суд вбачає підстави для стягнення на їх користь аліментів для утримання дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ЦПК України). Критерії оцінки судом наданих сторонами доказів визначені у ст. ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 77, 79 ЦПК України всі надані докази Позивачем суд визнає достовірними, належними, та такими, що містять необхідну інформацію щодо предмета доказування.

Outcome: approved