Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області , про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивує тим, що є власником земельної ділянки, загальною площею 2,000 га, з кадастровим номером 2124882900:10:012:0071, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель 01.03), яка розташована за межами населених пунктів Кам`яницького старостинського округу, на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, яка згідно чинного законодавства передана їй безоплатно у власність із земель державної Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області 14.08.2020 року. Зокрема позивач стверджує, що 21.12.2019 року в установленому законом порядку вона звернулась з клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про надання дозволу на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель 01.03), орієнтовною площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до якого надала викопіювання з плану землекористування на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» № 4083-сг від 27 грудня 2019 року їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 21 січня 2020 року позивачем [PERSON] (Замовник) та ТОВ «Моя земля» (Виконавець) укладено договір про надання послуг по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № 9. На виконання умов договору № 9 від 20.01.2020 року виконавцем ТОВ «Моя земля» з дотриманням вимог законодавства виконано проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: за межами населеного пункту на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Відділом в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області 13.04.2020 року за заявою позивачка здійснено державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 2124882900:10:012:0071, місце розташування: Закарпатська область, Ужгородський район, за межами населеного пункту на території Кам`яницької сільської ради, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га. У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» № 4139-сг від 14.08.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачеві. Передано позивачці [PERSON] у власність спірну земельну ділянку. На переконання позички, з наведеного слідує, що вона набула право власності на спірну земельну ділянку на підставах, умовах та у порядку передбаченому чинним законодавством, а саме в порядку безоплатної передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області. Однак, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 426493750, спірна земельна ділянка належить на праві власності Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області. Тобто, відповідач Оноківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області набула право власності на земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером 2124882000:10:012:0071, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310175621248 безоплатно, шляхом безоплатної передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області. Позивач наголошує, що вона жодних цивільно-правових угод щодо відчуження спірної земельної ділянки не укладала, у будь-яких цивільно-правових відносинах з відповідачем Оноківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області не перебувала, згоди на відчуження спірної земельної ділянки не давала, судами не ухвалювались рішення щодо припинення нею права власності на спірну земельну ділянку та в судах справи із зазначеного питання не розглядались, тобто спірна земельна ділянка вибула із її законного володіння без її волі, тобто незаконно, чим порушено її право власності на зазначену земельну ділянку. Враховуючи наведене у позові, позивач просить суд: витребувати земельну ділянку, площею 2,000 га, кадастровий номер 2124882900:10:012:0071, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель 01.03), яка розташована за межами населених пунктів Кам`яницького старостинського округу, на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з незаконного володіння Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь [PERSON] ; стягнути з Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на її користь судові витрати. 26.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що Оноківська сільська рада набула права власності на спірну земельну ділянку законним шляхом, а позивач у свою чергу не зареєструвала за собою право власності на спірну земельну ділянку. Затвердження проекту землеустрою та передача у власність земельної ділянки позивачу ще не свідчить про набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. Відтак у позивача відсутності підстави для витребування на її користь спірної земельної ділянки, оскільки відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. При цьому, відповідач набув спірну земельну ділянку на належній правовій підставі, а саме на підставі наказу серія 29-ОТГ, виданого 26.01.2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області та акту приймання передачі земельної ділянки, серія та номер: б/н виданий 26.01.2021 року, видавник - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області. У зв`язку з наведеним у відзиві на позовну зяву, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою судді від 04.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.07.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Мокрянин М.М. позовну заяву підтримав, просив задовольнити з підстав та мотивів викладених по позові. Представник відповідача Дашковська С.О. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовної заяви, просила відмовити з підстав та мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.\~Статтею 12ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 21.12.2019 року [PERSON] звернулась з клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про надання дозволу на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» № 4083-сг від 27 грудня 2019 року слідує, що громадянці [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), мешканці [ADDRESS] , надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), що розташована за межами населених пунктів на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. 21 січня 2020 року між [PERSON] (Замовник) та ТОВ «Моя земля» (Виконавець) укладено договір № 9 про надання послуг по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідно до умов якого виконавець зобовязується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність, а замовник - прийняти та оплати виконані роботи: топографо-геодезичні вишукування; проект відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області; погодження проектної документації з відповідними службами, закладення та визначення GPS пунктів супутнико-навігаційним способом. На виконання умов зазначеного вище договору, виконавцем виконано проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність [PERSON] мешканці [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: за межами населеного пункту на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2104312262020 від 13.04.2020 року вбачається, що відділом в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області 13.04.2020 року за заявою позивачки - [PERSON] здійснено державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 2124882900:10:012:0071, місце розташування: Закарпатська область, Ужгородський район, за межами населеного пункту на території Кам`яницької сільської ради, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га. Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» № 4139-сг від 14.08.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON] . Передано [PERSON] у власність земельну ділянку (кадастровий номер 2124882900:10:012:0071) площею 2,000 га, в тому числі пасовища площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), що розташована за межами населених пунктів на території Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. На переконання позивача, вказане свідчить, що вона набула право власності на вказану земельну ділянку. Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 426493750 від 12.05.2025 року слідує, що вказана земельна ділянка, належить на праві власності Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області. Документами поданими для державної реєстрації є наказ, серія 29-ОТГ, виданий 26.01.2021 року видавник: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області; акту приймання-передачі земельної ділянки, серія та номер : б/н виданий 26.01.2021 року видавник Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області/Оноківська сільська рада. Статтею 316 ЦК України\~встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того,\~статтею 387 ЦК України\~визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Виходячи з цієї норми, фактичне володіння передбачає фактичне панування особи над річчю. Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною. Аналіз вказаної вище норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння). Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки, він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак , право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами. Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування. Предметом доказування у такій справі є обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але й фактично вже нею не володіє та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і не добросовісний). Отже, аналіз\~статті 387 ЦК України\~свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі. Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном. Крім того, при розгляді віндикаційного позову позивач повинен підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно позивач повинен надати суду відповідні докази. Зокрема, у Постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі №910/13536/19 визначено, що для застосування передбаченого\~статті 387 ЦК України\~правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу\~статті 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це\~обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. У відповідності до ч. 1\~ст.116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах її повноважень. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 1\~статті 153 ЗК України\~передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч. 2\~ст. 158 ЗК України\~виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно\~ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~- земельній ділянці присвоюється державний кадастровий номер, який є ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і який скасовується лише в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до п.10\~ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч.10\~ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Натомість, в порушення наведених норм позивачем не надано доказів того, що вона здійснила державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку, а відтак у неї не виникло право власності на спірну земельну ділянку. Затвердження проекту землеустрою та передача у власність земельної ділянки позивачу, не свідчить про набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, правомірність вимог позивача про повернення їй майна з чужого незаконного володіння не підтверджена жодними обставинами, які входять до предмета доказування у даному спорі (з вимогами віндикаційного позову). Зокрема, позивачем не доведено: факти, що підтверджують її право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача. З огляду на викладене, суд надійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав їх недоведеності, за викладених в позовній заяві обставин. З урахуванням положення\~статті 141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed