Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

06.06.2025 до суду надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 18\~339,70 грн заборгованості по внесках на утримання будинку у період з 01.12.2023 по 30.04.2025 та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є власником квартири за адресою [ADDRESS] , де в будинку створено ОСББ «13-й квартал». Відповідач не сплачував внески на утримання будинку, споруд та прибудинкової території, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Ухвалою від 04.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу судом направлено копію ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання, однак конвертом з вкладеннями повернувся до суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , загальна площа якої становить 126,9 кв.м. У будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровано ОСББ «13-й квартал» 13.01.2006. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон), співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирного будинку. Статтею 10 Закону передбачено, що до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до ст. 20 Закону, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Протоколом Загальних зборів ОСББ «13-й квартал» від 16.03.2019 затверджено розмір щомісячного обов`язкового внеску на утримання будинку у розмірі 4,20 грн/м.кв. Протоколом Загальних зборів ОСББ «13-й квартал» від 22.04.2024 затверджено розмір щомісячного обов`язкового внеску на утримання будинку у розмірі 6 грн/м.кв. За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем з 01.12.2023 не сплачувались внески, у зв`язку з чим станом на 30.04.2025 він має заборгованість перед позивачем у розмірі 11\~573,28 грн. У Постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року у справі №466/8748/16-ц, а раніше у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №3-945гс15, зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, у якому створено ОСББ, зобов`язана брати участи у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за нарахованими внесками на утримання будинку, споруд та прибудинкової території у розмірі 11\~573,28 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до якого сума інфляційних втрат становить 5\~254,34 грн, а 3% річних 1\~512,08 грн. Суд вбачає вказаних розрахунок обґрунтованим, а суму інфляційних втрат та 3% річних такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 028 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Також з відповідача підлягає стягненню 97 грн витрат позивача на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 200 грн. Позивач разом з позовною заявою надав суду докази судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір № 15/05/2025 про надання правничої допомоги від 15.05.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 16.05.2025, платіжна інструкція № 1764 від 16.05.2025 на суму 4 200 грн. Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 4 200 грн, що підтверджується наданими представником позивача доказами. Якщо стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Комплексний аналіз наданих стороною позивача доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу надає суду можливість зробити висновок, що позивачем документально доведено, що він поніс витрати на правову допомогу у заявленому розмірі 4 200 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4 200 грн є реальними та розумними, а відтак підлягають відшкодуванню. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved