Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся 24.09.2025 до суду з указаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 27.10.2022 № 101253719 у загальному розмірі 12775,50 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 27.10.2022 між товариством із обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено кредитний № 101253719, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 3400,00 грн, які вона зобов`язалася повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в строк та в обсязі, визначені умовами кредитного договору. У свою чергу відповідач не виконала умови договору, заборгованість не погашала, у зв`язку з чим за даним кредитним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 12775,50 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3060,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9375,50 грн, заборгованості за комісією в розмірі 340,00 грн. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» 28.02.2023 укладено договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором від 27.10.2022 № 101253719, де боржником є [PERSON] . Відповідач продовжує ухилятися від погашення заборгованості, що є порушенням прав ТОВ «ФК«Кредит-Капітал». Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Через систему «Електронний суд» 30.09.2025 відповідачем подано клопотання, у якому вона просить долучити витяг із наказу командира в/ч [NUMBER] про прийняття її на військову службу та зобов`язати кредитора списати всі нараховані відсотки за кредитним договором відповідно до вимог ст. ст. 14, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військової служби та членів їх сімей», а також пільг, передбачених для військовослужбовців у період воєнного стану. На запит суду, від військової частини [NUMBER] Національної гвардії України 04.11.2025 надійшла довідка, що молодший лейтенант [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у в/ч [NUMBER] Центрального ОТО НГУ з 08.08.2025 дотепер. Від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.11.2025 надійшла інформація на виконання ухвали від 26.09.2025 у частині витребування доказів. Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представником позивача надано заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін із урахуванням поданих ними заяв за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та відповідачем визнається, що шляхом подання анкети-заяви № 101253719,\~27.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101253719. Умовами договору визначено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлені договором термін та умовами. Сума кредиту становить 3400,00 грн. Кредит надається строком на 105 днів, термін повернення кредиту, сплати комісій та процентів 09.02.2023. Комісія за надання кредиту 340,00 грн, нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 765,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Указаний договір підписаний його сторонами в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства, що передбачено розділом 6 договору. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Судом встановлено та відповідачем визнається, що [PERSON] 27.10.2022 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит №101253719 від 27.10.2022, чим погодилася із запропонованими умовами кредитного договору. Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, номер паспорта, адресу проживання та номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. До договору надано довідку про укладення договору (ідентифікацію), якою підтверджено ідентифікацію клієнта [PERSON] у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Мілоан» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. ТОВ«Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримала 27.10.2022 кредитні гроші в сумі 3400,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 53273136 від 27.10.2022. Пунктом 3.2.6 договору про споживчий кредит від 27.10.2022 № 101253719 передбачено, що товариство має право відступати, передавати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Між ТОВ«Мілоан» та ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» 28.02.2023 укладено договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т, за яким ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 28.02.2023, право вимоги за договором від 27.10.2022 № 101253719, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості [PERSON] за даним договором складає 12775,50 грн, із яких: 3060,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту, 9375,50 грн заборгованість за відсотками, 340,00 грн заборгованість за комісією. На адресу\~відповідача новим\~кредитором ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал» 12.09.2025 направлено досудову вимогу, у якій повідомлено про відступлення прав вимоги за договором про споживчий кредит від 27.10.2022 № 101253719, укладеним ТОВ «Мілоан» із [PERSON] , та висунуто вимогу про виконання зобов`язань за договором із погашення заборгованості в розмірі 12775,50 грн. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до\~п.\~15\~ч.\~3\~ст.\~14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»,\~у редакції,\~яка діяла\~на дату\~укладення договору\~та нарахування\~відсотків, передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі № 813/402/17 дійшла висновку, що навіть за не введення в країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, із 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався і діє дотепер. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, у якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. При цьому, п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постановах від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15, від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18, від 24.02.2022 у справі № 591/4698/20, від 12.05.2022 у справі № 336/512/18, від 18.01.2023 у справі № 642/548/21. Застосування приписів п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення п. 15 ч. 3 ст. 14 вказаного Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, у тому числі банками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 31.10.2025 № 1649, наданою начальником відділення кадрової роботи в/ч [NUMBER] . Спірний період нарахування відсотків за користування кредитом у даній справі становить: із 27.10.2022 по 28.02.2023. Кредит наданий відповідачу на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1 договору про споживчий кредит від 27.10.2022 № 101253719). Отже, [PERSON] станом на день розгляду справи має статус військовослужбовця Національної Гвардії України, а тому на неї поширюються пільги, передбачені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, у неї відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування вказаним кредитом. За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, тому, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за договором про споживчий кредит від 27.10.2022 № 101253719 у загальному розмірі 3400,00 грн, яка включає: заборгованість за основною сумою боргу 3060,00 грн та заборгованість за комісією у розмірі 340,00 грн, відмовивши у стягненні з останньої заборгованості за відсотками в\~розмірі 9375,50грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Суд враховує, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який, із урахуванням часткового задоволення позовних вимог (26,61%), згідно зі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню\~з відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~позивача,\~урозмірі\~644,60\~грн. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування витрат на правову допомогу стороною позивача подано договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107, укладену ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» із адвокатським об`єднанням «Апологет», акт від 05.09.2025 № 1151 про надання послуг правової (правничої) допомоги, де визначено вартість наданих АО «Апологет» послуг 8000,00 грн, детальний опис наданих послуг до акту від 05.09.2025 № 1151, де визначено найменування наданої правової допомоги (усна консультація, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви, подання позовної заяви до суду) та витрачений адвокатом час 6 год. 30 хв., виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що керівником АО «Апологет» є Усенко М.І., ордер серії ВС № 1381377 на надання адвокатом Усенком М. І. правничої допомоги ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» у судах загальної юрисдикції. Із огляду на наявність у матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом Усенком М. І. правничої допомоги позивачеві, враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих послуг, відсутність заперечень відповідача, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (26,61%), згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на правничу допомогу, пропорційно частині задоволених вимог, у розмірі 2128,80 грн.

Outcome: partial