Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

18 липня 2025 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , а [INFO] помер його батько [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . Він є спадкоємцем після смерті матері та батька за законом, оскільки постійно проживав разом з ними на час відкриття спадщини. 09 липня 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьової-Гезердави Н.О. з проханням видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який залишився йому у спадок після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] , який прийняв у спадок 1/2 частку житлового будинку після смерті дружини [PERSON] , але не переоформив своїх спадкових прав. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено у зв`язку з тим, що будинок не зареєстрований за спадкодавцями в БТІ. З довідки №\~736 від 12\~травня 2025 року, наданої КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, вбачається, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , зареєстровано за колгоспом імені Ленінського комсомолу. [PERSON] купила вказаний будинок у колгоспу імені Ленінського комсомолу 19\~листопада 1992 року (договір від 19\~листопада 1992 року, реєстровий №\~13), але не зареєструвала своє право власності в БТІ. До 01 липня 2004 року підзаконні нормативні акти передбачали реєстрацію права власності на житлові будинки, проте виникнення права власності від державної реєстрації не залежало. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності за законом на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Справа розподілена судді Савенку\~А.І. після виходу з відпустки. Ухвалою суду від 05\~березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 29\~вересня 2025 року, витребувано у приватного нотаріуса Пушкарьової-Гезердави\~Н.О. докази по справі. У зв`язку з неявкою учасників справи підготовче засідання відкладалось до 24\~жовтня 2025 року. Ухвалою від 24\~жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 17\~листопада 2025 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі (а.с.\~86). Представник відповідача Варвинської селищної ради подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника селищної ради за наявними матеріалами справи, у якому щодо задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.\~38). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Н.О., у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином (а.с.\~85). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводиться позивачеві [PERSON] матір`ю (а.с.\~55, 63). З матеріалів спадкової справи (а.с.\~54-67) вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 09\~липня 2025 року звернувся її син [PERSON] (а.с.\~54). Заповітів [PERSON] за життя не складала (а.с.\~57). Архівною довідкою Варвинської селищної ради №\~02-42/22 від 19 травня 2055 року підтверджується, що на момент смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з чоловіком [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] (а.с.\~59). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який доводиться позивачеві [PERSON] батьком (а.с.\~44, ). З матеріалів спадкової справи (а.с.\~43-53) вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 13\~лютого 2020 року звернувся його син [PERSON] (а.с.\~43). Матеріали справи містять заповіт, яким [PERSON] заповідав синові [PERSON] , [INFO] , все своє майно (а.с.\~48). Довідкою №\~08-31/14 від 27\~січня 2020 року, виданою Брагинцівським старостинським округом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, підтверджується, що на момент смерті [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] , а разом з ним в одному господарстві проживав та був зареєстрований син [PERSON] , [INFO] (а.с.\~49). 16 березня 2021 року [PERSON] отримав два свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] : 1) на земельну ділянку площею 0,4560 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Брагинцівської сільської ради; 2) на земельну ділянку площею 5,0399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Брагинцівської сільської ради (а.с.\~52, 53). 09 липня 2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пушкарьової-Гезердави Н.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишився йому у спадок після смерті після смерті матері [PERSON] та\~батька [PERSON] , проте отримав відмову на тій підставі, що будинок зареєстровано за колгоспом імені Ленінського комсомолу. При цьому нотаріусом встановлено, що [PERSON] купила вказаний будинок у колгоспу імені Ленінського комсомолу, проте не зареєструвала своє право власності в БТІ (а.с.\~15). Згідно з довідкою КП «Прилуцьке МБТІ» №\~736 від 12\~травня 2025 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за пайгоспом імені Ленінського комсомолу (а.с.\~20). Колгосп імені Ленінського комсомолу ліквідовано без правонаступників згідно з ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19\~листопада 2007 року (а.с.\~76). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 24\~квітня 2025 року, житловий будинок, як і господарські будівлі та споруди, збудовано в 1988 році (а.с.\~17-19). З договору купівлі-продажу від 19\~листопада 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~13, вбачається, що колгосп імені Ленінського комсомолу Варвинського району Чернігівської області продав, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] (а.с.\~12-13, 14, 21, 22). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, а також Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України, до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Договір купівлі-продажу від 19\~листопада 1992 року, зареєстрований у реєстрі за №\~13, свідчить про те, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на будинок не може бути визнано та зареєстровано за [PERSON] на теперішній час, оскільки згідно з п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Статтями 15, 16, 20 \~ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. За змістом ст.ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] виявив свою волю на прийняття спадщини як після смерті матері [PERSON] , так і після смерті батька [PERSON] , шляхом подання нотаріусу відповідних заяв: від 13\~лютого 2020 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та 09\~липня 2025 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також шляхом подання позовної заяви про визнання за ним права власності на житловий будинок в [ADDRESS] . Інших спадкоємців на житловий будинок, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , немає. Варвинська селищна\~рада Прилуцького\~району Чернігівської\~області не\~оспорює право\~власності на\~будинок з господарськими будівлями та спорудами, не заперечує проти визнання права власності за позивачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. \~\~

Outcome: approved