Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра зі заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви, заявниця зазначає, що вона є онукою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , була громадянкою України, мала реєстраційний обліковий номер платника податків [NUMBER] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла на території Російської Федерації, м. Санкт-Петербург 01.05.2025 о 11 год. 30 хв., про що 02.05.2025 відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по Санкт-Петербургу Комітету у справах запису актів цивільного стану складено запис про смерть № 170259780002314433002 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29.09.2025 заява залишена без руху та надано заявнику час для усунення недоліків. На виконання ухвали суду від 29.09.2025 року заявниця через систему «Електроний суд» надіслала заяву про усунення недоліків. Заявник усунула недоліки заяви у встановлений судом строк. Ухвалою суду від 20.10.2025 у справі відкрите провадження та призначене судове засідання на 10.11.2025. Заявник та представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явилися, заяв та/або клопотань не надали, повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Судом встановлено, що батьками заявниці [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис від 22.05.1990 № 855. Померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] , про що зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 32 від 08.04 1959. Отже, заявниця [PERSON] є онукою померлої [PERSON] . Померла [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] . Заповіт посвідченим приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л.І. від 14.08.2017 , зареєстрованим в реєстрі за № 1593, за яким померла [PERSON] заповіла все своє майно заявниці. За копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2025 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в місті Санкт-Петербурзі, рф, про що здійснений запис акту про смерть № 170259780002314433002 відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по Санкт-Петербургу Комітету у справах запису актів цивільного стану. До матеріалів справи заявницею надана копія паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданим 24.06.1996 Новокаховським МВУМВС України у Херсонський області, померлої [PERSON] . Померла [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] . Згідно з п.5 ч.2ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1ст.315ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У разі встановлення в судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану здійснює відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч.1,3ст.17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно з п.14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5\~(з подальшими змінами), у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. За змістом п.1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч.4,7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Звертаючись до суду з даною заявою, заявник на підтвердження смерті [PERSON] надав копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2025, виданого в рф. Таким чином, факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації. Суд вважає, що вказані докази у своїй сукупності достовірно свідчать про смерть [PERSON] . Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимогст.263\~ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст.13\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» у редакції від 23.12.2022 документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст.13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з РФ та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993, та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997, та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьоїстатті 82 ЦПК України. Cвідоцтво про смерть [NUMBER] від 02.05.2025 видане в рф у період повномасштабного вторгнення Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. 24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії рф проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з РФ без розриву консульських відносин відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. У подальшому Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території рф. Зважаючи на припинення дипломатичних відносин та закриття всіх консульських установ, зазначена консульська дія з реєстрації смерті громадян України, померлих за кордоном, не може бути вчинена. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті її бабусі [PERSON] через неможливість досягнути заявниці означеної нею мети в інший шлях підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved