Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , 18.06.2024 року було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1410-3379, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 7200 грн., строком кредитування 365 днів, базовим строком 14 днів за ставкою 1,50 % в день. Крім того, між тими ж сторонами 27.06.2024 року була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379, відповідно до якої, відповідач отримав додаткові кошти в розмірі 14400 грн., строком кредитування 365 днів, за ставкою 1,50 % в день. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 14.07.2025 року заборгованість за кредитним договором становить -81475,20 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 14400 грн. та нарахованими процентами 67075,20 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 81475,20 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 509, 526, 527,530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Як визначено ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст.638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно зі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11\~цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст.\~12\~цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом установлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , 18.06.2024 року було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1410-3379, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 7200 грн., строком кредитування 365 днів, базовим строком 14 днів за ставкою 1,50 % в день (а.с. 12-32). Крім того, між тими ж сторонами 27.06.2024 року була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379, відповідно до якої, відповідач отримав додаткові кошти в розмірі 14400 грн., строком кредитування 365 днів, за ставкою 1,50 % в день (а.с. 36 зворот 39). Договір № 1410-3379 від 18.06.2024 року та додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379 від 27.06.2024 були підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналізуючи зміст договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379 від 18.06.2024 року та додаткову угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379 від 27.06.2024, вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання споживчого кредиту. Судом встановлено, що за договором про надання фінансового кредиту, який було укладено між сторонами 18.06.2024 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 7200 грн. та 27.06.2024 року кредит в розмірі 14400 грн. на умовах, передбачених договором про відкриття кредитної лінії № 1410-3379 від 18.06.2024 року та додатковою угодою до договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379 від 27.06.2024 року, шляхом перерахування зазначених сум на вказану ним платіжну картку. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 7200 грн. та 14400 грн. підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ «Приватбанк» про перерахування [PERSON] суми кредиту 7200 грн. за договором № 1410-3379 від 18.06.2024 року та суми кредиту 14400 грн. за додатковою угодою до договору про відкриття кредитної лінії № 1410-3379 від 27.06.2024 року (а.с. 33, 36). Згідно з договором строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Таким чином, кредитним договором та додатковою угодою визначено строки їх дії до 17.06.2025 року та 26.06.2025 року відповідно. Як видно з наданого позивачем розрахунку, проценти ним нараховані по 26.06.2025 року, сума заборгованих процентів 67075,20 грн. з цієї дати не змінювалась. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами кредитного договору. За умовами цього договору відповідач [PERSON] зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що боржник має заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що утворилася станом на 14.07.2025 року та становить згідно з наданим позивачем розрахунком 81475,20 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 14400 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 67075,20 грн., яка нараховувалася до 26.06.2025 року, тобто до закінчення строку дії кредитного договору. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена. Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги щодо стягнення вказаної заборгованості є правомірними і підлягають до задоволення. Згідно ст.\~141\~ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved