Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») Тараненко А. І. звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 628398890 від 17.03.2023 року у розмірі 121 347,50 (сто двадцять одну тисячу триста сорок сім гривень 50 копійок), сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень. Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 липня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано для розгляду за підсудністю до Кельменецького районного суду Чернівецької області відповідно до частини першої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач зареєстрований у селі Ленківці, Дністровського району, Чернівецької області. Позовні вимоги ґрунтуються на укладених раніше договорах: 17.03.2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] кредитний договір № 628398890; 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № 28/1118-01, за яким відступлено право вимоги за кредитним договором; 27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу № 27/0524-01; 26.12.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» договір факторингу № 26/12/Е, яким позивачу відступлено право вимоги за кредитним договором (додатки № 12, 19, 21). Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, що утворило прострочену заборгованість. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 628398890 становить 121 347,50 грн, у тому числі: основний борг 25 000 грн, нараховані відсотки 96 347,50 грн. Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано з АТ «Універсал Банк» підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтвердив позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, відзив на позовну заяву не надав. На підставі статей 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в сукупності та кожен окремо на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 628398890. Відповідно до платіжного доручення від 17 березня 2023 року відповідачу було перераховано грошові кошти в сумі 25 000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор MNV283JK для укладення зазначеного кредитного договору. Станом на момент звернення до суду зобов`язання за кредитним договором № 628398890 відповідачем не виконувалися, належні та своєчасні платежі не здійснювалися, що призвело до утворення заборгованості перед кредитором. Судом встановлено, що 17 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 628398890. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 628398890 було відступлено на користь ТОВ «Таліон Плюс» (додаток № 12). 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (додаток № 19). 26 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 628398890 було відступлено на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (додаток № 21). Таким чином, станом на момент звернення до суду право грошової вимоги за кредитним договором № 628398890 належить ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», яке набуло право вимоги до відповідача в повному обсязі. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та змісту правочину. Така фіксація здійснюється за допомогою створення документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 цього Закону, правочин вважається вчиненим у електронній формі у разі наявності в ньому всіх обов`язкових реквізитів документа. Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням зазначеного лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волевиявлення, спрямоване на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа, у якому втілено волю останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію». Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного виду договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. У статті 12 зазначеного Закону наведено визначення поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога) за письмовою згодою сторін, у якій містяться зразки таких аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 10481052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строки та в порядку, встановлені договором. Згідно зі змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 121\~347,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 25 000 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 96\~347,50 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано належні та допустимі докази: копію договору № 27/12/24-01 від 27 грудня 2025 року, додаткову угоду № 6 до договору № 27/12/24-01 від 27 грудня 2025 року , протокол погодження вартості послуг та акт приймання-передачі наданих послуг, згідно з якими витрати становлять 7 000,00 грн. Відповідно до статей 133, 137 ЦПК України та практики Верховного Суду, витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню у межах обсягу наданих послуг та співмірно зі складністю справи, витраченим часом і значенням справи для сторони. Суд, дослідивши надані докази, визнає їх достатніми для підтвердження факту надання послуг та обсягу робіт, і задовольняє вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі в сумі 7 000,00 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved