Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, востаннє уточнивши який, просили суд скасувати розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації № Р-545/о/56-18 від 15.11.2018, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, передання у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради, а також визнати за [PERSON] , [PERSON] , за кожною окремо, право власності на частину земельної ділянки загальною площею 1, 7284 га, кадастровий номер: 1221884000:04:001:2739, що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано, що позивачі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , отримали у рівних частках кожна, право власності на певне майно, в тому числі на 1/3 частку права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у КСП «Інгулецьке» Криворізького району Дніпропетровської області розміром 1,68 умовних кадастрових га, без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості). На підставі розпорядженням голови Криворізької РДА від 02.09.2016 № Р-363/0/56-16, позивачами було виготовлено технічну документацію щодо встановлення меж належної земельної ділянки в натурі площею 1,68 га та на підставі технічної документації здійснено державну реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі, з присвоєнням кадастрового номера 1221884000:04:001:2739. Однак, при затвердженні виготовленої технічної документації із землеустрою, Криворізькою РДА допущено помилку в рішенні № Р-545/о/56-18 від 15.11.2018, а саме зазначено: затвердити технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по 1/3 частки кожному у власність громадянам [PERSON] та [PERSON] , загальною площею 1,7284 га (1221884000:04:001:2739), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради. На підставі вказаного рішення Криворізької РДА, зареєстровано за позивачами саме право власності по 1/3 вказаної земельної ділянки. Тобто, фактично прийнято рішення правовстановлюючий документ, про визнання за позивача права власності на 1/3 частку вказаної земельної ділянки за кожною, в той час як мало б бути визнано право власності по частині земельної ділянки за кожною, на що позивачі спочатку уваги не звернули. Позивачі звернулися до Криворізької РДА з питання виправлення допущеної описки (помилки), але отримали відповідь про те, що у зв`язку зі змінами в законодавстві у сфері земельних відносин, з 27.05.2021 державна адміністрація не уповноважена розпоряджатися відповідними землями, що вважаються землями комунальної власності, рекомендували звернутися до Лозуватської сільської ради. На звернення позивачів Лозуватська сільська рада повідомила про те, що не уповноважена вносити зміни у рішення, що видані іншим органом влади. У зв`язку з чим, позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який представник позивачів у судовому засіданні підтримала та просила задовольнити. Представник не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивачі та їх представник [PERSON] , в судове засідання не прибули, представник [PERSON] будучи наділеною належними повноваженнями, просила проводити розгляд справи за відсутності позивачів та іншого представника, оскільки наділена необмеженими повноваження на представництво обох позивачів. Відповідачі Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області та Криворізька районна державна (військова) адміністрація Дніпропетровської області, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, участь представників у розгляді справи не забезпечили, відзиву не подано, але матеріали справи містять заяву Лозуватської сільської ради про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 182). Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] (а.с. 6) та [PERSON] (а.с. 5), як дочки [PERSON] , померлого [INFO] , в рівних частках кожна, успадкували в тому числі 1/3 частку права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у КСП «Інгулецьке» Криворізького району Дніпропетровської області розміром 1,68 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0209335, виданого Криворізькою РДА та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0335 25 червня 1997 року, після смерті якої [INFO] [PERSON] фактично прийняв спадщину згідно заповіту посвідченого заступником голови Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Сушко Т.Г., 28 березня 1995 року за реєстровим номером № 71, але не оформив свої спадкові права. Вказане підтверджується змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2002 (а.с. 7, 74). Вказані обставини підтверджуються також матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 46-74). Так, зі змісту спадкової справи слідує, що позивачі звернулися до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , зокрема спадщини у виді 1/3 частки права на земельну частку (пай), належної за життя [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв їх батько (а.с. 55, 58). Матеріали спадкової справи містять копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0209335 від 25.06.1997, виданого на ім`я [PERSON] , щодо земельної частки (паю) в КСП «Інгулецьке» Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, площею 5,06 га (а.с. 65), а також містять свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.02.2000, за змістом якого інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] отримали 2/3 частки права на земельну частку (пай) розміром 5,06 га, а решта 1/3 частки вищевказаного майна залишається відкритою [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку зі смертю [INFO] (а.с. 66). Вищевказане свідчить про те, що [PERSON] за життя реалізував право на спадщину після смерті [PERSON] , набув право на спадкування 1/3 частку права на земельну частку (пай) що належала [PERSON] за її життя, але не встиг оформити вказане право (а.с. 66). Відповідно, до позивачів, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , перейшло право на 1/3 частку вище вказаної частки (паю), тобто 1/3 частку від 5,06 умовних кадастрових га (це 1, 687 умовних кадастрових га), що підтверджено змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2002 (а.с. 7, 74). На реалізацію своїх прав щодо визначення в натурі належної їм частки (паю), формування земельної ділянки, позивачі звернулися до Криворізької РДА, яка розпорядженням № Р-363/0/56-16 від 02.09.2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (оновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради», надала дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,68 умовних кадастрових гектарах (при обмірі буде уточнюватися), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради (а.с. 13). Позивачі реалізували право на розроблення технічної документації (а.с. 8-25), та передали її на затвердження Криворізькій РДА. Розпорядженням голови Криворізької районної державної адміністрації № Р-545/о/56-18 від 15 листопада 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) по 1/3 частки кожному у власність громадянам: [PERSON] та [PERSON] загальною площею 1, 7284 га (1221884000:04:001:2739) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради. Ухвалено передати у власність [PERSON] та [PERSON] (пропущено дані про об`єкт передачі) загальною площею 1,7284 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради, рекомендовано здійснити державну реєстрацію (а.с. 26). На підставі вказаного розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації № Р-545/о/56-18 від 15 листопада 2018 року за позивачами зареєстровано право власності саме по 1/3 частині земельної ділянки площею 1, 7284 га з кадастровим номером 1221884000:04:001:2739, кожній, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 27-28). Представник позивачів звертався до Криворізької РДА стосовно внесення змін до раніше прийнятого розпорядження, на що отримано відповідь на вих. № 3834/о531-24 від 16.09.2024, що з 27.05.2021 орган не має права здійснювати розпорядження землями, що нині вважаються землями комунальної власності (навіть тими, право власності на які ще не перереєстровано з держави на громади), включаючи внесення змін до раніше виданих розпорядчих актів, договорів, тощо. Рекомендовано позивачам звернутися до Лозуватської сільської ради для врегулювання вказаного питання (а.с. 29). При зверненні позивачів до Лозуватської сільської ради, як органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, отримано відповідь за вих. № 3540/о/2-24 від 20.09.2024, згідно змісту якої даний орган не наділений повноваженнями щодо виправлення, скасування чи внесення змін до рішень інших органів влади, зокрема рішень Криворізької РДА, а тому не може виправити допущену в розпорядженні помилку (а.с. 30). Представник позивачів вказала, що розпорядження Криворізької РДА вих. № 3834/о531-24 від 16.09.2024 фактично порушує права позивачів, оскільки частка кожної з них у спірному нерухомому майні безпідставно зменшена з частини до 1/3 частини. На підставі вказаного правовстановлюючого документа за кожною з них зареєстровано право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1, 7284 га (1221884000:04:001:2739), хоча вірним було б визнання права власності на частину земельної ділянки за кожною, що унеможливлює належне розпорядження ними успадкованою земельною ділянкою, у зв`язку з чим просили скасувати розпорядження РДА, що порушує їх право власності на землю. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За встановлених обставин, позивачі набули в порядку спадкування право на земельну частку (пай) у розмірі 1/3 частини від загального розміру земельної частки (паю) 5, 06 умовних кадастрових га, що становило 1, 687 умовних кадастрових га, реалізували право на розроблення технічної документації щодо виділення цієї частки в натурі (на місцевості), на формування земельної ділянки 1,7284 га з кадастровим номером 1221884000:04:001:2739, відповідно набули право на затвердження технічної документації з землеустрою та визнання за ними права власності по частини вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, в порушення їх прав, Криворізька РДА фактично визнала за ними не право власності по частині земельної ділянки, а по 1/3 частині земельної ділянки, чим порушила їх право власності, зменшивши їх частки у спільній власності на землю. Наразі виправлення вказаного недоліку органом, що прийняв розпорядження Криворізькою РДА неможливо, а тому позовні вимоги в частині скасування вказаного рішення підлягають задоволенню, оскільки рішення є незаконним. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] та [PERSON] , за кожною окремо, права власності на частину земельної ділянки площею 1,7284 га кадастровий номер 1221884000:04:001:2739, то вказані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки в цій частині позивачі обрали неналежний спосіб захисту порушеного права, пред`явлення позовних вимог про визнання права власності є передчасним за встановлених обставин. Положеннями ст.\~19 Конституції України\~закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд не має права перебирати на себе функції інших органів державної влади, оскільки це суперечить принципу\~розподілу влади. Суд не може заміщати собою державні органи у питаннях їхньої компетенції. Відповідно до абз. 2 п.8 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку ( пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому\~статтями 25\~та\~118\~цього Кодексу. Так, за умови набрання законної сили рішенням суду в частині скасування розпорядження Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року № Р-545/о/56-18 та припинення реєстрації за ними прав на вищевказану земельну ділянку в неправомірно зменшених частках, останні залишаються спадкоємцями права на земельну частку (пай) та не позбавлені права звернутися до органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки з заявами про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в рівних частках, який в силу ст. ст. 118, 122 Земельного кодексу України уповноважений \~приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Суд, в силу ст. 2 ЦПК України, має своїм завданням справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, суд не наділений повноваженнями на затвердження проектів землеустрою щодо виділення земельної ділянки позивачам у натурі (на місцевості), в обмін на наявне у них право на земельну частку (пай). Дискреційним повноваженням на затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, за даних обставин, нині наділений орган місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, тобто Лозуватська сільська рада Криворізької району Дніпропетровської області, до якої позивачі з даного питання не зверталися, а отже вимоги про визнання за ними права власності на земельну ділянку, є передбаченими, а спосіб захисту порушеного права в цій частині позовних вимог - неналежним. У разі відмови органу місцевого самоврядування в затвердженні проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність в рівних частках, за наявності для того підстав, позивачі не позбавлені права звернутися з відповідним позовом до суду. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності на земельну ділянку, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial