Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

\~ У липні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Зазначений шлюб було зареєстровано 03.09.2019 року Державною адміністрацією м. Песниця Республіки Словенія за № MRI652019001122. Від даного шлюбу є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя та сімейні відносини, несумісності характерів, у зв`язку з чим постійно виникали суперечки, які призвели до неможливості подальшого сімейного життя. Сімейно - шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня місця 2024 року, проживають окремо. Спори про поділ майна та місце проживання дитини відсутні. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її з чоловіком інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву, яка надійшла з Новгородківського районного суду Кіровоградської області за підсудністю, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено учасникам справи щодо строків подання письмових заяв по суті справи. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася у встановленому порядку, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився,\~про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. На підставі ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] , виданого 23.09.2019 року Державною Адміністрацією м. Песниця Республіки Словенія, перекладеного на українську мову та засвідченого апостилем згідно Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року, шлюб між сторонами укладений 03.09.2019 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданого 20.10.2021 року Державною Адміністрацією міста Марибор Республіки Словенія, перекладеного на українську мову та засвідченого апостилем згідно Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року. Сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні відносини, несумісності характерів, у зв`язку з чим постійно виникали суперечки, які призвели до неможливості подальшого сімейного життя. Сімейно - шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня місця 2024 року, проживають окремо. Спори про поділ майна та місце проживання дитини відсутні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач до примирення не прагне, питання про поділ майна не ставиться, дітей віком до одного року не мають, спір щодо місця проживання дитини відсутній, з огляду на наведене суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до\~ст. 109 СК України,\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Згідно із положеннями ст. ст. 110-112 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб укладений між сторонами на території іноземної держави є дійсним на території України згідно ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка встановлює, що шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання відносно громадянина України вимог\~СК України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Свідоцтво про шлюб № [NUMBER] , яке в даному випадку є документом, що підтверджує факт укладення шлюбу, є дійсним в Україні, згідно\~ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки виданий компетентним органом іноземної держави, відповідає встановленій формі та легалізований шляхом його перекладу на українську мову та засвідчений апостилем згідно Гаазької конвенції від 05 жовтня1961 року. Крім того, позивачка має право на розлучення у відповідності до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого Витягу із Реєстру укладення шлюбів, та враховуючи ту обставину, що позивачка наполягає на залишенні дійсного прізвища, після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, тому з урахуванням результату розгляду справи, яким позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією ID: 2864-6988-4059-6434. На підставі викладеного,

Outcome: approved