Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] , у інтересах якої діє адвокат Татунець В.В., зазначено, що сторони у справі є рідними братом та сестрою та спадкоємцями майна після смерті їх батька [PERSON] , а саме житлового будинку загальною площею 74,3 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Згідно виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТС №227943 від 18.02.2025р., зареєстрованого в реєстрі за №147, [PERSON] має право на частку зазначеного вище спадкового майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №413894448 від 18.02.2025р. Після спілкування позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] 04.03.2025р., останній відмовився надати їй доступ до спадкового будинку та не надав ключів від нього. Оскільки сторони не дійшли згоди у питанні користування спірним житловим будинком у позасудовому порядку, посилаючись на вимоги діючого законодавства щодо забезпечення права користування та розпорядження своїм майном, представник позивача просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення позивача [PERSON] до вказаного житлового будинку та зобов`язати надати їй ключі від будинку. Також вирішити питання щодо понесених позивачем судових витрат. Присутній у судовому засіданні представник позивача адвокат Татунець В.В. підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Присутній у судовому засіданні представник відповідача адвокат Горлатий О.В. позовні вимоги не визнав, посилався на відсутність будь-яких доказів зі сторони позивача щодо наявних перешкод, створених відповідачем у користуванні спадковим майном, долучив письмові докази щодо відсутності звернень позивача до відповідних установ з заявами про створення відповідачем таких перешкод. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до\~ч.ч.1,2,5\~ст.263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст.12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У судовому засіданні встановлено, що відповідно виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТС №227943 від 18.02.2025р., зареєстрованого в реєстрі за №147, [PERSON] має право на частку зазначеного вище спадкового майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №413894448 від 18.02.2025р. За змістом відповіді Броварської районної військової адміністрації Київської області від 08.10.2025р. №5983/01-05, [PERSON] , у період часу з 01.05.2020р. по 21.03.2025р., із заявами та скаргами щодо будь-яких порушень її права користування спільним майном не зверталась. Інших доказів щодо наявного права власності у відповідача [PERSON] на спадкове майно, або його частину, окрім усного визнання цього факту представником відповідача у судовому засіданні суду не надано. Так само не надано доказів здійснення [PERSON] будь-яких перешкод [PERSON] у користуванні частиною належного їй спадкового майна. При цьому, заяв та клопотань щодо витребування або забезпечення доказів, допиту осіб у якості свідків тощо - зі сторони позивача до суду не надходило. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно зі\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, що передбачено\~ст.321 ЦК України. Статтею 358 ЦК України\~зазначено, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до\~ст.379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Частиною ч.1\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України\~закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачене\~ст.391 ЦК України. У відповідно до ч.1\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначила що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] , яка належить їй та відповідачу на праві власності у рівних частках. Разом з тим, позивачем, всупереч ч.1\~ст.81 ЦПК України, належних доказів, в розумінні\~ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог, не надано. Одночасно суд зазначає, що рішення приймається за сукупності доказів та відповідно рішення не може ґрунтуватися тільки на змісті позовної заяви. Отже, за недоведеності позивачем перешкод у користуванні будинком, підстав для її вселення та задоволення позовних вимог не знайдено. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed