Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомінвест», [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 09.07.2023 о 14 год. 05 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом «SCANIA R420/SCHMITZ SKO24» р/н [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz» р/н [NUMBER] , в м. Києві по вул. Деревообробна, 5 А не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зустрічному роз`їзді, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A3» р/н [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2023 у справі № 752/15814/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних, а саме [PERSON] була застрахована на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № 210284228, виданого ПрАТ «СК «Перша» дійсного на дату дорожньо-транспортної пригоди. За результатом розгляду вказаної заяви страховиком здійснено розрахунок та виплачено лише частину страхового відшкодування у розмірі 30776,75 грн. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Audi A3» р/н [NUMBER] № 871/12-23 від 20.12.2023, вартість матеріального збитку складає 59255,47 грн., вартість відновлювального ремонту складає 110750,81 грн. Зі змісту схеми місця дорожньо-транспортної пригоди слідує, що транспортний засіб, що знаходився під керуванням відповідача-3 належить ТОВ «ІНКОМІНВЕСТ» (відповідач-2). Зауважує, що позивач отримала моральну шкоду, завдану протиправними діями відповідача-2, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб «Audi A3» р/н [NUMBER] . Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача-1 несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 28478,72 грн; стягнути з відповідача-2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 51495,34 грн; стягнути з відповідача-3 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. У липні 2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача-2, в якому зазначено, що ТзОВ «Інкомінвест» дійсно є власником транспортного засобу Scania R420, державний номерний знак [NUMBER] . Однак, згідно договору оренди від 01.01.2022 такий переданий в оренду ТзОВ «Євро-Комерс». Крім того, зазначив, що [PERSON] не перебував станом на 19.07.2023 в трудових відносинах з ТзОВ «Інкомінвест». У серпні 2024 до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. У грудні 2024 представник відповідача-1 подав до суду письмові пояснення. У квітні 2025 представник відповідача-3 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У травні 2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2024 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомінвест», [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2025 клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залучення співвідповідача вцивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомінвест», [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено. Залучено у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомінвест», [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Комерс» (ЄДРПОУ: 37059699, місцезнаходження: 80102, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Львівська, буд. 19). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Представник відповідача-1 подав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Відповідач-3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Відповідач-4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.07.2023 о 14 год. 05 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом «SCANIA R420/SCHMITZ SKO24» р/н [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz» р/н [NUMBER] , в м. Києві по вул. Деревообробна, 5 А не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зустрічному роз`їзді, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A3» р/н [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2023 у справі № 752/15814/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано [PERSON] . Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних, а саме [PERSON] була застрахована на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідно до Полісу ЕР210284228, виданого ПрАТ «СК «Перша» дійсного на дату дорожньо-транспортної пригоди. За результатом розгляду вказаної заяви страховиком здійснено розрахунок та виплачено лише частину страхового відшкодування у розмірі 30776,75 грн. За результатом розгляду вказаної заяви страховиком здійснено розрахунок та виплачено лише частину страхового відшкодування у розмірі 30776,75 грн., що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Audi A3» р/н [NUMBER] № 871/12-23 від 20.12.2023, вартість матеріального збитку складає 59255,47 грн., вартість відновлювального ремонту складає 110750,81 грн. Зі змісту схеми місця дорожньо-транспортної пригоди слідує, що транспортний засіб, що знаходився під керуванням відповідача-3 належить ТОВ «ІНКОМІНВЕСТ» (відповідач-2). Позивачем за власний кошт було замовлено огляд пошкодженого транспортного засобу «Audi A3» р/н [NUMBER] у оцінювача ФОП [PERSON] . Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Audi A3» р/н [NUMBER] № 871/12-23 від 20.12.2023, вартість матеріального збитку складає 59255,47 грн., вартість відновлювального ремонту складає 110750,81 грн. Щодо посилання відповідача-1 на те, що вартість запасних частин вказано на дату, що передує даті ДТП та, відповідно, не відповідає тим цінам, які діяли безпосередньо на дату ДТП, що в свою чергу впливає на розрахунок та те, що включення вартості «панель панорамного даху» до переліку запасних частин в калькуляції позивача є безпідставними, оскільки він вважає, що дані пошкодження не мають відношення до ДТП, суд зазначає наступне. Наявність додаткових пошкоджень не зазначених у схемі ДТП, не свідчить про недостовірність акту огляду чи завищення розміру шкоди, а лише підтверджує обмеженість поверхневого огляду, проведеного поліцією. Разом з цим, сторона відповідача не погоджуючись із розміром та обсягом завданого збитку, не була обмежена у можливості скористатися своїм процесуальним правом на подання до суду клопотання про призначення експертизи, проте ним не скористалася. Так, зі змісту абз. 1 та абз. 2 п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції Українита Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, що є обов`язковою при проведення огляду, слідує, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату; у разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Таким чином, доводи заявника про те, що його не було викликано для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, не є обґрунтованими, оскільки відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у звітів експертного авто товарознавчого дослідження розрахунків щодо визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Висновку експертів № 22840/23-52/22841/23-54 від 13.12.2023 за результатами проведення судової комплексної транспортно-трасологічної та автотоварозначвчої експертизи у цивільній справі № 752/14059/19, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) пояснення [PERSON] про те, що автомобіль «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] отримав заявлені пошкодження в результаті взаємодії з автомобілем «Opel», державний номерний знак [NUMBER] не позбавлені технічної спроможності. Пошкодження, зафіксовані на автомобілях «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] та «Opel», державний номерний знак [NUMBER] могли утворитись внаслідок описаного механізму ДТП та при обставинах, вказаних водіями [PERSON] та [PERSON] . Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 23.12.2017 станом на момент завдання шкоди, складає 402871,31 грн з урахуванням ПДВ. Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. За приписами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9.5 та 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пп. 7 п. 3 та пп. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1070, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, постановила: п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.08.2010 року за № 689/17984, викладено в такій редакції: «установити розміри страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинного цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмір 100000 грн на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 20000 грн. на одного потерпілого». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Виходячи з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право аби вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначене також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18066/15. Відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Зважаючи на положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, «Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені)». Враховуючи наведене, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню несплачена частина страхового відшкодування, а саме: 59255,47 грн (вартість матеріального збитку) - 30776,75 грн (сплачене страхове відшкодування) = 28478,72 грн. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Разом з тим, зі змісту схеми місця ДТП слідує, що транспортний засіб, що знаходився під керуванням відповідача-3 належить ТОВ «ІНКОМІНВЕСТ» (відповідач-2). Таким чином, з відповідача-2 та відповідача-3 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням: 110750,81 грн (розмір збитку, заподіяного позивачеві - вартість відновлювального ремонту ТЗ) - 59255,47 грн (належне страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу) = 51495,34 грн (різниця між розміром шкоди і страховим відшкодуванням). Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначає позивач, належний їй автомобіль «Audi A3» р/н [NUMBER] , був її основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві дуевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. Згідно з Постановою Верховного суду по справі № 761/14285/16-ц від 22.04.2019 «участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними». Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 136 ч. 4 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного в постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16. Верховний Суд у справі №727/4597/19 від 16.04.2020 у своїй постанові зазначив, що процесуальним кодексом не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Враховуючи наведене, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу позивача [PERSON] до суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.11.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Конюшко Д.Б., ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 1137048, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 803 від 22.01.2013, Акт виконаних робіт № 1 від 13.02.2024 на суму 15000,00 грн. Разом з цим, суд зазначає, що суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження здійснення оплати позивачем [PERSON] витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 15000,00 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомінвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Комерс», [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial