Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 14 червня 2019 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, відповідно до рішення Ямпільського суду Вінницької області шлюб було розірвано. У шлюбі народився спільний син [PERSON] . Відповідач після припинення шлюбних відносин не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не забезпечує потреб дитини, чим порушує свій обов`язок щодо утримання. Позивач вказує, що відповідач працездатного віку, стан здоров`я дозволяє працювати, отже, відповідач може виконувати обов`язок щодо сплати аліментів на дитину. Тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином\~рекомендованим повідомленням вих. №R067023565649, яке повернулося із відміткою «вручено 25.10.2025». Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: відсутні. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом\~ встановлено такі фактичні обставини\~ та\~ зміст спірних\~ правовідносин:\~\~ Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Лучове Совєтського району АР Крим. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/930/25 від 28.07.2025 (а.с.5-6) судом встановлено, що розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Із копій Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.11.2019 (а.с.7) судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Із копії Витягу з реєстру територіальної громади №2025/007440819 від 05.06.2025 (а.с.8) судом встановлено, що позивач зареєстрована по [ADDRESS] . Із копії Витягу з реєстру територіальної громади №2025/008669349 від 30.06.2025 (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Із копії паспорта громадянина України (а.с.10-11) судом встановлено, що відповідач [PERSON] народився [INFO] у місті Вінниця. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дітей. Разом з\~тим,\~судом\~встановлено,\~що відповідач по справі не надає достатньої допомоги для належного утримання свого неповнолітнього сина, у зв`язку з чим порушуються його інтереси. Даний факт не спростований відповідачем. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані\~утримувати\~дітей\~до їх\~повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст.51 Конституції України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини. \~ Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, молодим та фізично здоровим, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, так як ніхто із сторін про це не заявив, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 жовтня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 21 жовтня 2025 року за вхід.№6637, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 21 жовтня 2025 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved