Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 02 лютого 2011 року між нею, [PERSON] (до шлюбу прізвище [PERSON] ), і громадянином [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №22, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.02.2011. Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 13.06.2024 та [NUMBER] від 11.08.2023 відповідно. Крім того, позивач вказує, що внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сімейні обов`язки і шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено. Вже тривалий час вони проживають окремо, зв`язок не підтримують, спільним побутом не пов`язані, господарства разом не ведуть, спільних зобов`язань та спору з приводу поділу майна подружжя не мають. Спору щодо місця проживання дітей між ними також немає, оскільки сини проживають та проживатимуть і надалі з нею. Наразі шлюб носить лише формальний характер, наміру продовжувати спільне сімейне життя позивачка не має, у зв`язку з чим шлюб себе вичерпав, а його збереження суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Позивака до суду не з`явилася. Однак, на електронну адресу суду надійшла заява з електронної адреси « [PERSON] » адресована від імені [PERSON] наступного змісту: «Прошу розглянути мою справу 195/1593/25 без моєї присутності. Відсутність: немає на кого залишити дітей». Суд критично відноситься до даної заяви, оскільки не підтверджено якою саме особою її було подано. Відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом надсилання на зареєстровану адресу місця його проживання судової повістки разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками, однак конверт повернувся до суду без вручення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що 02 лютого 2011 року сторони зареєстрували шлюб, відповідний актовий запис №22, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 02 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Також, сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.06.2024 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис №13 від 20.07.2011 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.2023 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис №131 від 10.08.2023 року. Згідно довідки від 21.11.2022 №1234-7001630794 громадянка [PERSON] , взято на облік, як внутрішньо переміщену особу. У позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сімейні обов`язки тощо, шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено. Вже тривалий час вони проживають окремо, зв`язок не підтримують, спільним побутом не пов`язані, господарства разом не ведуть, спільних зобов`язань та спору з приводу поділу майна подружжя не мають.. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не спростував позовні вимоги. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач в позовній заяві шлюб з відповідачем фактично припинено, носить лише формальний характер, примирення неможливе, а спроби зберегти сім`ю недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що сторони фактично не проживають разом, також не бажають відновити шлюбні відносини, суд прийшов висновку про необхідність розірвання шлюбу, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі в сумі 1211,20 грн. судового збору. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений по справі судовий збір в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1.308489339.1 від 14.09.2025 року.

Outcome: approved