Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

ТОВ «Селфі Кредит» , від імені якого діє адвокат Жевега К.В., звернулось до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором за № 1948888 від 10.12.2024 року в загальному розмірі 157600,00 грн., з яких: 40000 грн - заборгованість по кредиту, 97600,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 20000 грн - штрафні санкції , а також просить стягнути витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 10.12.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1948888 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як Відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «Селфі Кредит» 10.12.2024 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір №1948888 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. 10.12.2024 року відповідач після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразила однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Селфі Кредит» направило 10.12.2024 року [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор К610, котрий в свою чергу боржником було 10.12.2024 року введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим вона прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №1948888 про надання споживчого кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказала при оформленні кредиту. У порушення умов кредитного договору за № 1948888 від 10.12.2024 відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 157600,00 грн., а тому з підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача ТОВ «Селфі Кредит» в позовній заяві зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення, при цьому, Клієнт повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку і інформаційно-комунікаційній системі Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Відповідно до п.п.7.1.2 Правил, під час першого етапу реєстрації в ІКС Товариства споживачу надаються для ознайомлення та прийняття гіперпосилання на Правила, Публічну пропозицію на використання аналогів підписів, Згоду на обробку персональних даних та доступ до кредитної історії Споживача. Споживач натискає відповідну клавішу, яка виражає згоду Споживача продовжувати дії в ІКС Товариства, підтверджує, що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції на використання аналогів підписів, приймає їх в повному обсязі та надає Згоду на обробку персональних даних та доступ до своєї кредитної історії. Пунктом 7.1.3 Правил, встановлено, що після проходження першого етапу реєстрації, Товариство направляє Споживачу вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) код, що є електронним підписом Споживача, який Споживач вводить в спеціальну форму. За результатами такого вводу формується Електронне повідомлення Товариству. У разі правильно вказано коду, Товариство створює обліковий запис Споживача в ІКС Товариства та споживач здійснює перший ідентифікований вхід до Особистого кабінету, де продовжує Реєстрацію. Отже, на підставі вказаної процедури відповідач здійснив реєстрацію (створив свій Особистий кабінет) в ІКС Товариства та заповнив заявку на отримання кредиту. Товариство за результатом розгляду заявки надіслало відповідачу пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті Клієнта. Споживач погодився з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «ПОГОДЖУЮСЬ» у особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало засобами зв`язку, на вказаний відповідачем при заповненні заявки на отримання кредиту номер: [NUMBER], одноразовий ідентифікатор у вигляді коду Х039, який останнім було введено та підписано Договір. При введенні коду на сайті Товариства цим самим направлено Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що являється датою укладення Договору. Дата та час отримання Товариством електронного повідомлення була зафіксована у Договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін». Тобто 10.12.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1948888 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як Відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «Селфі Кредит» 10.12.2024 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір №1948888 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. 10.12.2024 року відповідач після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразила однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Селфі Кредит» направило 10.12.2024 року [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор К610, котрий в свою чергу боржником було 10.12.2024 року введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим вона прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №1948888 про надання споживчого кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказала при оформленні кредиту. Тобто, 10.12.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1948888 про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short», згідно з яким позивач надав грошові кошти в розмірі 40 000 грн. зі строком користування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1% в день. Згідно п.п.1.9.1 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних. Згідно з п.п.2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . ТОВ «Селфі Кредит» виконало умови договору про надання споживчого кредиту та перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 40 000 грн. на номер платіжної карти № [NUMBER] , що підтверджується копіями листів ТОВ «ПЕЙТЕК» 08.07.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором за № 1948888 від 10.12.2024 року в загальному розмірі складає 157600,00 грн., з яких: 40000 грн - заборгованість по кредиту, 97600,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 20000 грн - штрафні санкції. Позивач звертався до відповідача з проханням погасити наявну кредитну заборгованість що підтверджується направленою до відповідача досудову вимогу за вих. № 5918 від 12.08.2025 року, яка була направлена за накладною № 1682907 від 13.08.2025 року. Однак всі звернення та вимоги позивача щодо добровільного погашення заборгованості за Кредитним договором позичальником задоволені не були, сума боргу за Кредитним договором залишається непогашеною. При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 639 ч.2 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При укладенні спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги ТОВ «Селфі Кредит» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1948888 від 10.12.2024 року в загальному розмірі складає 137600,00 грн., з яких: 40000 грн - заборгованість по кредиту, 97600,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 20000 грн., суд приходить до наступного. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що кредитний договір укладено 10.12.2024 року, відповідно і штрафні санкції нараховані після 24.02.2022 року. Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, позовна вимога в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Позивачем заявлено вимогу щодо відшкодування витрат, судового збору 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 26140,00 грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження цих витрат позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 52 від 10.03.2025, укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та адвокатським об`єднанням «СВК Партнерс»; Додаток до Договору про надання правничої допомоги № 52 від 10.03.2025; акт прийому-передачі наданих правової (правничої) від 14.08.2025 , згідно з яким АО «СВК Партнерс», надав ТОВ «СелфіКредит» наступні послуги: аналіз фактичних обставин справи, збір та підготовка доказів - 500,00 грн.; підготовка написання та оформлення позовної заяви про стягнення заборгованості -2000 грн., що становить загальну ціну 2500,00 грн. Рахунок на оплату № 264 від 17.07.2025. З огляду на наведене суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., оскільки саме така сума позивачем документально підтверджено на понесення витрат на оплату правничої допомоги, Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Селфі Кредит» судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2132,95 грн (2422,40 грн х 128960 грн. : 146460 грн.). В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2114,10 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., що відповідатиме принципу розумності та справедливості.

Outcome: partial