Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

у жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі позивач) звернулось до суду з цим позовом, у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Самарівському (Новомосковському) міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між [PERSON] (надалі відповідач) та Акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі АТ «ОТП Банк», Первісний кредитор) укладено Кредитний договір № 2035484403_CARD (надалі Кредитний договір, Договір). 14 березня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/03/25, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим у межах Кредитного договору № 2035484403_CARD у розмірі 14\~258,18 грн, з яких: 7\~400,00 грн загальна сума заборгованості за тілом кредиту; 6\~858,18 грн загальна сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві прав грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки Первісного кредитора. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вищевказаним Договором. Відповідач заборгованість за Договором не сплатила, не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. 16 жовтня 2025 року судом отримано відповідь № 1897207 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, з якої встановлено відсутність довідок ВПО у [PERSON] . Постановленою суддею ухвалою від 16 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов. 16 жовтня 2025 року, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на вебпорталі «Судова влада України» опубліковане відповідне оголошення про розгляд цієї цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на 14 листопада 2025 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 29 січня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2035484403, відповідно до умов якого відповідачеві надано кредит у загальному розмірі 8\~989,00 грн, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних. Дата остаточного повернення кредиту 29 січня 2023 року. Також, указаним договором відповідачеві відкрито поточний (картковий) рахунок та оформлено електронний платіжний засіб № [NUMBER] /а.с.5/. Крім того, 29 січня 2021 року відповідачем підписано Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту (Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту) /а.с.6/, Паспорт споживчого кредиту /а.с.6 зворот/. 29 січня 2021 року АТ «ОТП Банк» перераховано грошові кошти на користь ТОВ «Комфі Трейд» у рахунок товару вартістю 10\~499,00 грн та товар отримано відповідачем /а.с.10, 11/. 14 березня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/03/25, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Первісному кредиторові Права Вимоги до Боржників, указаними у Реєстрах боржників /а.с.26-27 зворот, 28/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14 березня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2035484403_CARD у розмірі 14\~258,18 грн, з яких: 7\~400,00 грн загальна сума заборгованості за тілом кредиту; 6\~858,18 грн загальна сума заборгованості за відсотками /а.с.29/. З наданого суду розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 2035484403_CARD встановлено, що станом на 14 березня 2025 року заборгованість відповідача складає 14\~258,18 грн, з яких: 12\~062,66 грн загальна сума заборгованості за тілом кредиту; 11\~355,52 грн загальна сума заборгованості за відсотками. При цьому з розрахунку вбачається сплата відповідачем 9\~160,00 грн у рахунок погашення заборгованості /а.с.18-25 зворот/. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. За п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним Договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, позивач набув право вимоги в силу ст. 512 ЦК України від належного стягувача, приходить висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved