Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

02 липня 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2024 року по справі № 686/22391/24 шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом № 686/22387/24 від 16.08.2024 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, [PERSON] , [INFO] , в червні 2024 року було встановлено діагноз: «Спінальний сечовий міхур, стійке порушення функцій тазових органів», що підтверджується відповідними медичними документами, у зв`язку з чим [PERSON] потребує відповідного лікування. Так, за період з жовтня 2024 року по 21 травня 2025 року позивачкою було витрачено на ліків [PERSON] згідно з призначеннями лікарів кошти в сумі 8 267 грн. 68 коп., що підтверджується копіями відповідних чеків. Крім того, [PERSON] , [INFO] , хворіє вірусними респіраторними захворюваннями, зокрема, 15.01.2025 року йому було встановлено діагноз «Гострий ларинготрахеїт», у зв`язку з чим па придбання ліків позивачкою [PERSON] було витрачено 2 698 грн. 98 коп., що підтверджується копіями відповідних чеків. Загалом за вказаний період позивачкою [PERSON] на лікування дітей було витрачено 10 966 грн. 66 коп. У зв`язку з наявністю рівних обов`язків батьків щодо утримання дітей, позивачка просить суд половину вищевказаної суми (5\~483 грн. 33 коп.) додаткових витрат на утримання дітей стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 07 липня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, її представниця [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наданні докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 липня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2024 року по справі № 686/22391/24 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 19.11.2024 року. Судовим наказом № 686/22387/24 від 16.08.2024 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, сину сторін [PERSON] , [INFO] , в червні 2024 року було встановлено діагноз: «Спінальний сечовий міхур, стійке порушення функцій тазових органів», що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3425 про перебування в стаціонарі з 05.06.2024 року по 11.06.2024 року, копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4449 про перебування в стаціонарі з 11.07.2024 року по 18.07.2024 року, копією протоколу магнітно-резонансної томографії від 17.07.2024 року № обстеження 24400, копією протоколу магнітно-резонансної томографії головного мозку від 17.07.2024 року № обстеження 24400, копією консультативного висновку від 27.08.2024 року. У зв`язку із вищевказаною хворобою [PERSON] потребує відповідного лікування, зокрема, препаратом «Везикар». Так, за період з жовтня 2024 року по 21 травня 2025 року позивачкою [PERSON] було витрачено на придбання зазначеного препарату та інших ліків згідно з призначеннями лікарів кошти в сумі 8 267 грн. 68 коп., що підтверджується копіями відповідних чеків. Крім того, син сторін [PERSON] , [INFO] , хворіє вірусними респіраторними захворюваннями, зокрема, 15.01.2025 року йому було встановлено діагноз «Гострий ларинготрахеїт», у зв`язку з чим на придбання ліків позивачкою [PERSON] було витрачено 2 698 грн. 98 коп., що підтверджується копіями відповідних чеків. Загалом за вказаний період позивачкою [PERSON] на лікування обох дітей було витрачено 10 966 грн. 66 коп. Позивачка просить суд половину зазначеної суми, 5\~483 грн. 33 коп., стягнути з відповідача [PERSON] , оскільки він як батько дітей зобов`язаний в однаковій мірі з матір`ю брати участь у додаткових витратах на утримання дітей. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Відповідно до частини 1 статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Нормами статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Окрім того, при визначенні розміру додаткових витрат судом враховується матеріальне становище сторін, стан їхнього здоров`я та наявність утриманців. Отже, суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов висновку, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у сумі 10\~966 грн. 66 коп., а також, правомірність та підставність вимог про стягнення половини цієї суми (5\~483 грн. 33 коп.) з батька дітей [PERSON] . Згідно до ч. 1, 2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору та її позовні вимоги судом задоволено повністю, то з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави - 1\~211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved