Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 02.02.2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №797399362 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Позивач зазначає, що перед укладенням кредитного договору відповідачка перейшла на офіційний сайт товариства, зареєструвалася на ньому, заповнила та подала заявку на отримання кредиту, ініціювавши таким чином укладення цього договору. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 02.02.2021р. перерахувало на банківську картку відповідачки грошові кошти в розмірі 6750,00грн. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. права грошових вимог за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Строк дії цього договору факторингу неодноразово продовжувався на підставі укладених до нього додаткових угод. Право вимоги за кредитним договором №797399362 від 02.02.2021р. перейшло від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020р., а позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р., укладеного між ним та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Відповідно до реєстру боржників до цього договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №797399362 від 02.02.2021р. на загальну суму 23989,75грн. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 23989,75грн., у тому числі: 6750,00грн. заборгованість по тілу кредиту та 17239,75грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 02.02.2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №797399362 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.32-зворот 33). На виконання умов цього договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 02.02.2021р. перерахувало на банківську картку відповідачки грошові кошти в розмірі 6750,00грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 02.02.2021р. (а.с.10). На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. права грошових вимог за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.75 77). Право вимоги за кредитним договором №797399362 від 02.02.2021р. перейшло від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020р. (а.с.66 68). Позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р., укладеного між ним та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (а.с.53 56). Відповідно до реєстру боржників до цього договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №797399362 від 02.02.2021р. на загальну суму 23989,75грн. (а.с.51 52). Заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 23989,75грн., у тому числі: 6750,00грн. заборгованість по тілу кредиту та 17239,75грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості (а.с.41 42), а також випискою з особового рахунку за цим договором (а.с.40). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з цим, відповідно до ч.6 цієї статті відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Встановлено, що кредитні кошти в розмірі 6750,00грн. за кредитним договором №797399362 від 02.02.2021р. були перераховані на рахунок відповідачки, але вона не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким він набув на підставі договору факторингу. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №797399362 від 02.02.2021р. підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, серед інших витрат, належать витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, при зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №16091 від 04.07.2025р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. З урахуванням наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00грн. суд дійшов висновку, що вказані витрати є обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а тому вони також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved