Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 204139 від 31.08.2021 в розмірі 9198.00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2100.00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7098.00 грн. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 10500 грн. витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 31.08.2021 між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР», правонаступником якого ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 204139, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомилась, повністю розуміє, погоджується і зобов"язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту:2100,00 гривень; дата надання кредиту: 31.08.2021; строк кредиту: 10 днів; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9198.00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2100.00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7098.00 грн. Відповідно до п.1.4 кредит надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог п. 1.4 кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). Виконуючи умови договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2100 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якої 31.08.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2100.00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , що є доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 договору передбачено, що вказаний договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 зазначеного договору сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних нею у договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», п.6 ч. 3 ст.175 ЦПК України позивач на адресу [PERSON] направив вимогу про виконання зобов"язань за кредитним договором № 204139 від 31.08.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Орієнтовний розмір судових витрат ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», понесених на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, складає 10500 грн. Ухвалою судді від 24.09.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильність нарахування відсотків, оскільки строк кредитування за вказаним договором становить десять днів і саме за цей період позивач вправі нараховувати відсотки за користування кредитом, які становлять 420 грн. На думку представника відповідача нарахування відсотків за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль суперечить вимогам цивільного законодавства та умовам договору, а тому нарахововані проценти за вказаний період не підлягають стягненню. 08.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача посилається на те, що сторони узгодили розмір кредиту, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача, тому розмір відсотків нарахований відповідно до п.2.3 договору. Крім того, представник позивача підтвердив, що умовами кредитного договору не передбачено відповідальність позичальника за неналежне виконання позичальником зобов"язань згідно із ст.625 ЦК України. Однак, з метою вичерпної інформації у справі позивач звернувся до первісного кредитора про надання детального розрахунку, який останній надав і згідно з яким заборгованість позичальника станом на 15 лютого 2022 року складала 9198 грн. (2100+420+6678). Представник позивача просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду відзив, у якому просив відмовити в позові з підстав, вказаних у відзиві та заперечення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 31.08.2021 між ТОВ «ФК «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 204139, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання електронного підпису CL8381; рахунок позичальника: [NUMBER] . Відповідно до п.1.1 договору товариство надало є [PERSON] кредит в розмірі 2100 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно із п.1.2 договору кредит надавався строком на 10 днів, тобто до 09-09-2021. Строк дії договору 10 днів. Але в будь якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник зобов"язалась сплатити товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,0 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Згідно з п. 2.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 2.3 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Згідно із довідкою ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №204139 від 31.08.2021, ідентифікована ТОВ «ЗАЙМЕР». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua, одноразовий ідентифікатор: CL8381, дата відправки ідентифікатору позичальнику 31.08.2021, номер телефону [NUMBER] . Відповідно до додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 204139 від 31.08.2021, ТОВ «ЗАЙМЕР» надало [PERSON] грошові кошти на наступних умовах: чиста сума кредиту: 2100 грн; дата видачі кредиту: 31.08.2021; кількість днів у рахунковому періоді: 10 днів; проценти за користування кредитом 2.0 % в день; загальна вартість кредиту - 2835 грн. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якої вказаним товариством було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер транзакції - 33043-95211-85444; сума переказу - 2100.00 грн.; дата та час проведення: 2021-08-31 22:52:04; номер платіжної картки [NUMBER] ; емітент платіжної картки - PRIVATBANK . 17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до позичальників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 9198 грн., з яких: 2100.00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7098 грн. заборгованість за процентами. Досліджуючи докази переходу прав та обов`язків від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», суд вважає, що до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 204139 від 21 серпня 2021 року, оскільки це підтверджується договором факторингу № 01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, укладеного між від ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», додатковою угодою до вказаного договору про заміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням (новація) від 12 жовтня 2022 року, витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, платіжними інструкціями № 3668 від 21 лютого 2022 року, № 3876 від 12 жовтня 2022 року, № 3878 від 12 жовтня 2022 року. Так, згідно з п. 1.2 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (додатку № 1 до цього Договору). Відповідно до п. 7 договору в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 311 979.08 грн. без ПДВ. Представником позивача надано суду витяг з реєстру боржників до договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 204139 від 31 серпня 2021 року. Загальна сума заборгованості за кредитом складає 9198 грн., з яких: 2100.00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7098 грн. заборгованість за процентами. Таким чином, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв портфель заборгованості боржників та від первісного кредитора до нового кредитора перейшли права вимоги заборгованостей до боржників і новий кредитор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно з статями 626,627,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Згідно із абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Згідно з частинами третьою, шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Також стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути з відповідача, крім заборгованості за договором (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), також заборгованість за нарахованими процентами станом на 16 квітня 2025 року в розмірі 7098 грн. Розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування узгоджено сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. За умовами договору про надання фінансового кредиту № 204139 від 31.08.2021 сторони погодили строк кредитування 10 днів, тобто до 09.09.2021 та сплату процентів за користування кредитом 2.0% на добу від суми кредиту. Згідно із випискою з особового рахунку, складеною ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», заборгованість за процентами в розмірі 7098 грн. нарахована за період з 31.08.2021 (дата надання кредиту) по 16.04.2025. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту № 204139 від 31.08.2021 закінчився 09.09.2021, в договорі про надання фінансового кредиту № 204139 від 31 серпня 2021 року не передбачено відповідальності позичальника за неналежне виконання позичальником зобов"язань згідно із ст.625 ЦК України, суд вважає, що відсутні правові підстави для нарахування процентів після закінчення строку кредитування з 09.09.2021 по 16.04.2025. Згідно із графіком розрахунків та загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №204139 від 31.08.2021 та підписаний відповідачем електронним підписом CL8381, проценти за користування кредитом за період з 31.08.2021 по 09.09.2021 (10 днів) становлять 420 грн., які розраховані за ставкою 2.0% в день. Отже, заборгованість за процентами за користування кредитом, що підлягає стягненню складає 420 грн. В іншій частині (6678.00 грн) заборгованість за нарахованими процентами в судовому порядку стягненню з відповідача не підлягає. За таких обставин судом встановлено, що відповідач отримала кредит за договором № №204139 від 31.08.2021, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти та проценти не повернула, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості в розмірі 2520 грн., з яких: 2100.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 42.00 грн. заборгованість за процентами за період з 31.08.2021 по 09.09.2021. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник позивача просить стягнути з відповідача 10500.00 грн. витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В., відповідно до умов п. 3.1 якого вартість такої обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката та розраховується з вартості годи роботи адвоката, яка встановлюється 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу. У позові викладено розрахунок вартості послуг адвоката з надання правової допомоги та зазначено, що адвокатом витрачено 5 годин часу. У матеріалах справи є акт про отримання правової допомоги від 21.07.2025 року, яким підтверджується кількість витраченого адвокатом часу 5 годин та зазначається, що сума послуг становить 10500.00 грн., надано також платіжну інструкцію платіжну інструкцію № 39482 від 21.07.2025, відповідно до якої позивачем сплачено [PERSON] 10500 грн. за правничу допомогу згідно з договором від 29.12.2023. Представник відповідача просить стягнути з позивача 7800 грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження понесених витрат надано договір про надання правової допомоги від 24.06.2025, який укладно між [PERSON] та адвокатом Янчишином В.Й. Ватрість правничої допомоги становить 1300 грн. за 1 годину роботи. У матеріалах справи є акт виконаних робіт № 01 від 03 липня 2025 року за договором про надання правової допомоги від 24 червня 2025 року, яким підтверджується кількість витраченого адвокатом часу 6 годин та зазначається, що сума послуг становить 7800 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, як судовий збір, так і інші судові витрати, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин та враховуючи, що позов задоволено частково, а саме на 27.40%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 663.74 грн. сплаченого ним судового збору та 2877 грн. (24% від 10500 грн.) витрат на правничу допомогу. З позивача в користь відповідача слід стягнути 5662.80 грн. (72.6% від 7800 грн.) витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial