Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

29.09.2025 року до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом звернувся орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи відділ Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Зіньківської міської ради, Зіньківський дитячий будинок інтернат ім. О.В. Синяговського про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позові зазначено, що [INFO] народився [PERSON] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 07.04.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітній [PERSON] є дитиною з інвалідністю ,має важкі захворювання, потребує постійного стороннього догляду так як не здатний до самообслуговування, не може самостійно виконувати основні життєві функції ( їсти ,одягатися, вмиватися, відвідувати туалет, тощо),через стан здоров`я ,що вимагає постійної сторонньої допомоги. З 23.05.2019 року по 23.11.2023 року [PERSON] перебував в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради ,де щоденно отримував спеціалізовану допомогу спрямовану на максимальне відновлення функцій організму та покращення якості життя, включаючи фізичну, психологічну, соціальну та професійну підтримку. На підставі заяви матері [PERSON] та поданих нею документів з метою соціального захисту малолітнього [PERSON] 30.06.2023 року прийнято рішення виконавчим комітетом Зіньківської міської ради №149 про тимчасове влаштування малолітньої дитини до Зіньківського дитячого будинку-інтернат ім. О.В. Синяговського для здійснення інституційного догляду. Згідно наказу Зіньківського дитячого будинку-інтернат ім. О.В. Синяговського №326 від 22.11.2023 року малолітній [PERSON] зарахований на повне державне утримання в інтернатному закладі, де і перебуває на даний час та отримує спеціалізовану допомогу. 26.06.2025 року мати малолітнього [PERSON] звернулася із заявою до відділу Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області щодо позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина ,оскільки дитина має важкі захворювання ( підгрупа А) та потребує спеціального медичного догляду. За станом здоров`я вона не може здійснювати догляд за дитиною так як сама має проблеми зі здоров`ям. 24.07.2025 року батько малолітнього [PERSON] звернувся із заявою до відділу Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Зіньківської міської ади Полтавської області щодо позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина ,оскільки дитина має важкі захворювання та потребує спеціального медичного догляду. На даний час батько малолітнього [PERSON] не має постійної роботи та доходу і не може матеріально утримувати дитину на обліку у Полтавській філії Полтавського обласного центру зайнятості не перебуває. Згідно з листами від 30.06.2025 року № 638 та № 939 від 15.09.2025 року Зіньківського дитячого будинку -інтернат імені О.В. Синяговського батьки дитини матеріальної допомоги не надавали. Батько [PERSON] з моменту перебування дитини в будинку інтернаті не відвідував сина, не телефонував ,життям та здоров`ям дитини не цікавився. Мати [PERSON] один раз відвідувала сина та два рази телефонувала. Враховуючи вищевикладене представник позивача звернулася з позовом до суду та просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з кожного з батьків аліменти на утримання сина. Ухвалою судді від 09.10.2025 року було відкрито загальне позовне провадження ( а.с.52). В судове засідання учасники справи не з`явилися ,представник позивача органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області за довіреністю Осіпова С.М., яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі ,позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували стосовно позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа представник служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області не з`явився ,заперечень проти позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ч. 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ч. 3\~ст. 12 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ( а.с.43). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 07.04.2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.19-21). Відповідно до рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 25.08.2025 року № 306 затверджено висновок про доцільність позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с.22). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дітей про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.08.2025 року №306 доцільно позбавити громадянку [PERSON] та громадянина [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.23-24). Відповідно до рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 30.06.2023 року № 149 влаштовано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] до Зіньківського дитячого будинку інтернату ім. О.В. Синяговського терміном на один рік для здійснення інституційного догляду ( а.с.30). Згідно наказу Зіньківського дитячого будинку-інтернат ім. О.В. Синяговського №326 від 22.11.2023 року малолітній [PERSON] зарахований на повне державне утримання в інтернатному закладі, де і перебуває на даний час та отримує спеціалізовану допомогу ( а.с.31). Згідно довідки Зіньківського дитячого будинку інтернат імені О.В. Синяговського від 15.09.2025 року вбачається, що батьки [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги не надавали ,батько сина не відвідував ,до закладу не телефонував ,життям та здоров`ям дитини не цікавився. Мати [PERSON] один раз відвідувала сина та два рази телефонувала ( а.с.33). Згідно акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] за адресою її проживання [ADDRESS] вбачається, що санітарно гігієнічний стан помешкання задовільний . В квартирі відсутні умови для виховання дитини з інвалідністю ( а.с.35-37). Відповідно до заяви написаної власноруч [PERSON] та [PERSON] вони просять позбавити їх батьківських прав відносно сина [PERSON] ( а.с.41-42). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої-п`ятої\~статті 150 Сімейного кодексу України\~(далі за текстом\~СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За приписами частини першої-четвертої\~статті 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Що стосується позовної вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] ,то суд зазначає наступне. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Судом встановлено , що відповідно до рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 25.08.2025 року № 306 затверджено висновок про доцільність позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с.22). Відповідно до заяви написаної власноруч [PERSON] та [PERSON] вони просять позбавити їх батьківських прав відносно сина [PERSON] ( а.с.41-42). Неповнолітню дитину [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 30.06.2023 року № 149 влаштовано до Зіньківського дитячого будинку інтернату ім. О.В. Синяговського терміном на один рік для здійснення інституційного догляду ( а.с.30). Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідачі свідомо не займаються вихованням дитини, байдуже ставиться до неї, не піклуються про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавляться його життям та здоров`ям, добровільно написали заяви в яких просять позбавити їх батьківських прав відносно сина , дитина має інвалідність та не здатна до самообслуговування ,потребує стороннього догляду та влаштована до дитячого будинку інтернату. Відповідачі з неповажних причин тривалий час не виконують свої батьківські обов`язки стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , не піклуються про його фізичний, духовний і моральний розвиток, не займаються його вихованням, матеріально не забезпечують. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь в її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №331/5427/17). Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №686/16892/20, від 07.12.2022 року в справі №562/2695/20, від 03.08.2022 в справі №306/7/20, від 11.01.2023 в справі №461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень ст.\~164\~СК України є усталеною. Відповідно до Розділу 1 п.1.5 огляду судової практики КЦС ВС - Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Таким чином, оскільки відповідачам не чинилися перешкоди брати участь у вихованні сина та останні самостійно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, та з врахуванням встановлених судом обставин відсутності батьків у житті дитини, вважає, що позивач довів та надав суду докази, які безспірно свідчать про умисне ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків відносно сина, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, протягом судового розгляду відповідачі не змінили своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, не намагався віднайти можливість налагодити спілкування з сином, а навпаки визнали позовні вимоги та просили позбавити їх батьківських прав, тому за вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст.\~150,\~151,\~155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст.\~164,\~165 Сімейного Кодексу України, та мають бути позбавлені батьківських прав. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів ,то суд зазначає наступне: Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 166 СК України\~особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 166 СК України\~при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1\~ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України.\~\~ Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст.\~182,\~183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідачів аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 29.09.2025 року і до повноліття дитини, на користь Зіньківського дитячого будинку інтернату ім. О.В. Синяговського ,де перебуває дитина. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на те, що позовні вимоги судом задоволено, то з відповідача у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved