Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

12 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 40834 грн 00 коп. за Договором про споживчий кредит №101163171 від 20 лютого 2022 року; за Договором про надання фінансового кредиту №19662-07/2024 від 17 липня 2024 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 лютого 2022 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №101163171 (далі Договір-1). 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором-1 в розмірі 11800 грн 00 коп. Також, 17 липня 2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №19662-07/2024 (далі Договір-2). 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №191124/2, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором-2 в розмірі 29034 грн 00 коп. Всупереч вимогам кредитних договорів, позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку чим має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ». 03 березня 2025 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було направлено рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, проте повернуто з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній». (а.с.67) Станом на 13 листопада 2025 року відзив на позов та заперечення від відповідача до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений Договір-1. Згідно з умовами Договору-1 ТОВ «Мілоан» надає позичальнику [PERSON] кредит в сумі 15000 грн 00 коп., з процентною ставкою 45000 грн, які нараховуються за ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Строк кредиту 90 днів. Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *82. (а.с.7-12) Як встановлено судом Договір-2 підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором, тобто Договір-1 укладений між сторонами в електронному вигляді. На підтвердження видачі кредитних коштів [PERSON] в матеріалах справи міститься платіжне доручення 40185479 про видачу кредиту на суму 15000 грн 00 коп. (а.с.14) Як вбачається з Договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором-1. (а.с. 16-19) Також, встановлено, що 17 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] укладений Договір-2. Згідно з умовами Договору-2 ТОВ «Аванс Кредит» надає позичальнику [PERSON] кредит на власні потреби в сумі 10000 грн 00 коп., на умовах стороковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Кредит надається строком на 120 днів з 17.07.2024 по 13.11.2024. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,5 відсотка в день. Кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника за реквізитами банківської картки № [NUMBER] хх-хххх-2308. (а.с.28-31) Як встановлено судом Договір-2 підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором, тобто Договір-1 укладений між сторонами в електронному вигляді. Як вбачається з Договору факторингу №191124/2 від 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором-2. (а.с. 35-40) Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджувалися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-VIII (далі Закон №675-VIII ). Із прийняттям Закону №675-VIII на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV (далі Закон №851-IV) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону №675-VIII передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України, ст. 36 ГПК України та ст. 79 КАС України. За змістом ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні учиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановленій договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на ст.1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики і позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1050 та ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань перед позивачем, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основних сум боргу та відсотків за користування кредитними коштами за вказаними договорами є законними підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, за Договором-2 позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн заборгованості за штрафними санкціями. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що у частині позову про стягнення з відповідача на користь позивача за Договором-2 заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 5000 грн слід відмовити. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договорів, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено частково, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором-1 у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 11800 грн 00 коп. та за Договором-2 24034 грн. Таким чином, враховуючи вказане вище, та беручи до уваги, що відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, будь-які заперечення проти позовних вимог, підтвердження сплати заборгованості до суду також не надав, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими частково та підлягають задоволенню в частково, а саме загальному розмірі за Договором-1 та Договором-2 - 35834 грн, в решті позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів №95290 від 28 січня 2025 року). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 35834 грн 00 коп., що становить 87,75 відсотка від позовної вимоги - 40834 грн 00 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2657 грн 07 коп., що становить 87,75 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved