Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме що вона та [PERSON] , [INFO] , є матір`ю та сином. В обгрунтування заяви зазначила, що 04.10.1981 вона уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище. У свідоцтві про укладення шлюбу її прізвище російською мовою записано « [PERSON] », прізвище її чоловіка - « [PERSON] ». [INFO] у них народився син [PERSON] . У свідоцтві про народження сина його прізвище записано російською мовою « [PERSON] ». У паспортах громадян України прізвища її сина та чоловіка українською мовою записані як « [PERSON] ». Однак, під час оформлення паспорту громадянки України її прізвище державною мовою записано як « [PERSON] ». Під час консультацій у нотаріуса з питань відчуження частини належної їй на праві власності квартири сину, сплати відповідного податку при укладенні договору між родичами першої лінії, їм було повідомлено, що укладання договору дарування частини квартири між матір`ю та сином та сплата податку як при укладанні договору між родичами першої лінії є неможливим у зв`язку з різним написанням їхніх прізвищ, а саме: її прізвище у паспорті громадянина України записано як « [PERSON] », а прізвище її сина у його паспорті громадянина України записано як « [PERSON] ». Зазначає, що в даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення нею майнових прав щодо рухомого та нерухомого майна, реалізації її інших цивільних прав як матері [PERSON] . При цьому вважає, що отримання нового паспортного документу з правильним написанням її прізвища є неможливим, оскільки це потягне за собою встановлення багатьох інших юридичних фактів, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Посилається на те, що вона на даний час не може скористатись своїм правом на укладення із сином нотаріального договору дарування нерухомого майна, а єдиним засобом підтвердження наявності юридичного факту, що має значення для охорони її прав та інтересів та створення умов здійснення нею особистих майнових прав вважає отримання відповідного судового рішення про встановлення факту родинних відносин. [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. До заяви про встановлення факту родинних відносин додано заяви [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи за їхньої відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 12.11.2025. Дослідивши письмові матеріали справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 04.10.1981 Струмковською с/р Татарбунарського району Одеської області та складеним російською мовою, 04 жовтня 1981 року між (мовою оригіналу) « [PERSON] » та « [PERSON] » укладено шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища (мовою оригіналу): « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.06.1983 Стумковською с/р Татарбунарського району Одеської області та складеного російською мовою, [INFO] народився (мовою оригіналу) « [PERSON] », батьками якого у свідоцтві записані: « [PERSON] » та « [PERSON] ». З паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 березня 1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я заявника, слідує, що прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України, його видано 14.03.2019 органом 5116 на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У справах даної категорії, разом із заявою про встановлення факту родинних відносин заявник повинен подати суду також відмову органу, що видав документ про внесення виправлень у документи, що підтверджують родинні відносини. Верховний Суд України в листі 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Пункт 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, яким визначається можливість встановлення факту родинних відносин між фізичними особами в судовому порядку, в сукупності з висновками Верховного Суду України в листі 01.01.2012, вказує на те, що встановлення такого факту в судовому порядку можливо за умови смерті особи, з якою заявник бажає встановити факт родинних відносин. Разом з тим, підтвердження родинних відносин між живими фізичними особами здійснюється іншим шляхом, в залежності від обставин, зокрема можливо шляхом звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про народження або до органу міграційної служби для одержання нового паспортного документу, оскільки за життя будь-який громадянин не позбавлений права уточнити правильність написання свого прізвища. Звертаючись до суду з цією заявою заявник просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є матір`ю та сином. На час звернення заявника до суду [PERSON] та [PERSON] є живими. Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку з реєстрацією шлюбу заявниці присвоєно прізвище (мовою оригіналу) « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 09.03.1998 на ім`я заявниці, її прізвище зазначено як « [PERSON] ». Зі змісту заяви слідує, що заявник вважає, що така невідповідність виникла у зв`язку з неправильним написанням її прізвища в її паспортному документі, оскільки у паспортних документах її сина та чоловіка їхнє прізвище записано як « [PERSON] ». Однак, заявником не надано доказів її звернення до відповідного органу міграційної служби для виправлення такої невідповідності та отримання нового паспортного документу, як і не надано відмови такого органу у внесенні виправлень. Отже, заявником не доведено неможливості встановлення факту родинних відносин в позасудовому порядку зокрема шляхом внесення відповідних виправлень до особистих документів. Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 491/399/19. При цьому посилання заявника у заяві на неможливість виправлення такої розбіжності шляхом отримання нового паспортного документа, оскільки інші її документи складені на прізвище « [PERSON] », не є підставою для задоволення заяви. Крім того, посилаючись на неможливість укладення договору дарування нерухомого майна зі своїм сином, заявником будь-яких доказів, зокрема відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, у підтвердження цього не надано. Водночас встановлення факту родинних відносин не впливає на можливість укладення між заявником та [PERSON] договору дарування нерухомого майна, а така підстава як звільнення від оподаткування, передбачена положеннями Податкового кодексу України при отриманні подарунку від члена сім`ї першого ступеня споріднення не може бути безумовною підставою для встановлення факту родинних відносин судом. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2022 року у справі № 752/21394/21, від 26 січня 2022 року у справі № 282/976/20 (провадження № 61-6131св21). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зави.

Outcome: dismissed