Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Подільського міськрайонного суду Одеської області, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що в лютому місяці 2025 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Для прорахунку трудового стажу надала відповідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв"язку із запровадженням постановою Правління ПФУ від 16.12.2020 року №25-1 змін з 01.04.2021 року органи Пенсійного фонду України під час розгляду поданих заяв та необхідних для призначення або перерахунку пенсій документів застосовують принцип екстериторіальності на всій території України. У зв"язку з чим її звернення було прийнято працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Але, від ГУ ПФУ в Житомирській області отримала рішення про відмову у призначенні пенсії віл 20.02.2025 року №154950006077, у зв`язку з тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди догляду за дітьми 13.10.1979 року народження та [INFO] , до досягнення трирічного віку, у зв`язку з тим, що у свідоцтвах про народження [NUMBER] та [NUMBER] зазначено її ім`я « [PERSON] », тоді як в паспорті її ім`я вказано « [PERSON] », а також не зараховані періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 10.06.1977 року, у зв`язку із вказаними розбіжностями. Відмінності в написанні ім`я в документах позбавляють її можливості скористатись своїм правом на оформлення та в подальшому на отримання пенсії за віком, у зв`язку з чим вона звернулася до суду. Заявниця просить суд встановити факт належності їй трудової книжки дата заповнення 10.06.1977, свідоцтва про народження серії на ім"я [PERSON] [NUMBER] від 24.10.1979 року та свідоцтва про народження на ім"я [PERSON] серії [NUMBER] від 04.03.1989 року. Ухвалою суду від 15.08.2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання. Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Управління. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 02.12.1998 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці [PERSON] . Народилася [INFO] в селі Бокове, Любашівського району Одеської області, російською мовою в паспорті прізвище, ім`я та по-батькові заявниці вказано як « [PERSON] ». Згідно копії трудової книжки, дата видачі 10.06.1977 року, прізвище заявниці вказано російською « [PERSON] », 1960 року народження. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стну громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00049399087 від 12.02.2025 року, 25.06.1978 року у виконавчому комітеті Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », актовий запис №9. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.03.2021 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 23.03.2021 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №57, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 17.01.2025 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії №154950006077 від 20.02.2025 року [PERSON] відмовлено про призначення пенсії за віком, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди догляду за дітьми 13.10.1979 р.н. та [INFO] до досягнення трирічного віку, в зв`язку з тим, що у свідоцтвах про народження [NUMBER] та [NUMBER] зазначено ім`я матері « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним « [PERSON] »; за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 10.06.1977, оскільки на титульній сторінці зазначено ім`я « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці « [PERSON] ». Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Справи про встановлення юридичних фактів, зокрема факту належності документа, можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17. З матеріалів справи вбачається, що факт, який просить встановити заявниця, породжує юридичні наслідки, оскільки з його встановленням пов`язане виникнення права на пенсійне забезпечення, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, і встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки внаслідок встановлення цього факту буде лише підтверджено страховий стаж заявниці. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідають як критеріям належності, допустимості та достовірності кожен окремо, так і достатності та взаємозв`язку у їх сукупності, судом встановлено той факт, що трудова книжка від 10.06.1977 року, видана на ім`я російською « [PERSON] » належить [PERSON] , що підтверджується відповідністю анкетних даних заявниці (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження), які зазначені у паспорті громадянина України, свідоцтві про укладання шлюбу, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, витягом х реєстру територіальної громади від 17.01.2025 року. З урахуванням викладеного, враховуючи, що факт належності трудової встановлений судом на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, має юридичне значення, оскільки впливає на пенсійне забезпечення заявниці, суд задовольняє заяву [PERSON] про встановлення факту належності трудової книжки від 10.06.1977 року. Щодо вимоги заявниці про встановлення факту належності їй свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата видачі 24.10.1979 року та [NUMBER] дата видачі 04.03.1989 року, суд зазначє, що відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Тому підстави для встановлення факту належності заявниці свідоцтв про народження відсутні. Таким чином, у зв`язку з наявністю в матеріалах справи достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості та законності заявлених вимог щодо встановлення факту належності заявниці трудової книжки, суд вважає необхідним заяву задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial