Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 36800,00 грн заборгованості за договором позики та судових витрат по справі. Рішенням від 20.10.2025 стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА-НОВА" заборгованість за кредитним договором у розмірі 36800,00 та 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору. 28.10.2025 представник відповідача звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у частині стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн. Свої вимоги представник відповідача обгрунтував тим, сторона відповідача у позові, тобто до початку судових дебатів, вказувала про наявність понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та надало підтверджуючі ці витрати докази, але судом відповідне рішення у цій частині ухвалене не було. Ухвалою суду від 28.10.2025 було справу призначено до розгляду без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження витрат на правову допомогу, стороною позивача було надано: -договір про надання правової допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025, укладений між адвокатом Андрущенком М. В. та ТОВ «ІННОВА-ФІНАНС». За умовами даного договору клієнт доручає, а адвокат бюро приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Конкретні об`єми послуг, з яких би вбачалося, що правова допомога надається у зв`язку із стягненням заборгованості із відповідача, договором не визначені; -акт приймання-передачі наданих послуг від 21.10.2025 № 2841418217, з якого вбачається, що адвокатом було надано ТОВ «ІННОВА-НОВА» правові послуги на загальну суму 5000 грн. Відповідно до вказаного акту оплата була проведена, зокрема, за складання правової документації процесуального характеру та супровід процесу розгляду справи в суді. При цьому суд звертає увагу на те, що в акті не деталізовано по якій справі та відносно кого повинні бути складені вказані процесуальні документи; -заявку про надання послуг від 12.08.2025, яка також не містить відомостей про справу чи інші ознаки, які б дозволили суду встановити, що правова допомога надавалася саме у частині стягнення заборгованості із відповідача. Дослідивши вказані докази у їх сукупності, судом встановлено, що із їх змісту не вбачається, що витрати на правову допомогу були понесені позивачем саме у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] . Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат". Крім того, суд звертає увагу на те, що у позові позивач вказував на наявність витрат на правову допомогу, наводив суму та розрахунок цих витрат, однак не просив стягнути їх із відповідача. Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі ВС від 04.08.2021 року у справі № 759/2921/19, прохальна частина заяви сторони про розподіл судових витрат має містити вимогу про відшкодування судових витрат. Отже, заява про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу задоволена бути не може через її необгрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed