Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , становить частини; визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , становить частини; визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , становить частини; визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою; [ADDRESS] , становить частини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що квартира, яка розташована у [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності. При видачі свідоцтва про право власності не було визначено частини. Одна з співвласників, [PERSON] , за життя не склала заповіту, майном не розпорядилась. Відповідно до цивільного законодавства презюмується рівність часток у праві спільної сумісної власності. У зв`язку із необхідністю одержати право на спадщину за [PERSON] позивач звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 23.07.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідачів, 16.09.2025 до суду надійшли заяви, про слухання справи без їх участі, позовні вимоги визнали, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Менська державна нотаріальна контора в підготовче засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи без її участі. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Жидачів, Львівської області на даний час проживає в [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 26.12.1996 Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1993 року виданого виконкомом Корюківської міської ради народних депутатів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному свідоцтві на право власності на житло не визначена частка квартири, яка належить кожному із співвласників. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» квартира розташована в [ADDRESS] . Житлова площа квартири становить 38,66 м.кв., загальна площа 63,78 м.кв. загальна інвентарна вартість квартири становить 287141 грн. По даним\~Корюківського РБТІ\~станом на\~31.12.2012\~власність зареєстровано\~за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Вказаний об`єкт нерухомості внесено до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер 7101:4934-6170-9625- 9042. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області 21 січня 2004 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить частка у квартирі [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлої [PERSON] . [PERSON] будь яких розпоряджень щодо належного їй майна не залишала та за життя не визначила розміру своєї частки в квартирі. На підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори Занєгіною ОС. заведено спадкову справу №169/2006 до майна померлої [PERSON] . З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02.06.2006 року державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори Занєгіною О.С., зареєстрованого в реєстрі за №889 вбачається, що [PERSON] як спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину, яка складається з простих іменних акцій відкритого акціонерного товариства «Корюківська фабрика технічних паперів» в кількості 45 штук, номінальною вартістю 8 гривень кожна, загальною номінальною вартістю 360 гривень, що належали померлій на підставі виписки №379 з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку, виданої закритим акціонерним товариством «Центр реєстрів та консалтингу» 26 травня 2006 року. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2025 року встановлено, факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Жидачів Львівської області з [PERSON] , [INFO] , на час її смерті до [INFO] включно, за адресою [ADDRESS] . Рішення суду набрало чинності 27 березня 2025 року. Державним нотаріусом Менської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрикей К.І., 01.07.2025 за №968/02-31 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дії, обґрунтовану тим, що [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно були надані: заява з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом; свідоцтво про право власності на житло, виданого виконкомом Корюківської міської ради народних депутатів 08.10.1993, дублікат якого виданий Корюківською міською радою 17.12.2024, згідно якого квартира [ADDRESS] знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи, що частка у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить померлій [INFO] [PERSON] не визначена, отже склад спадкового майна встановити неможливо. В зв`язку з цим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1,\~2\~статті 1220\~ЦК України\~встановлено,\~що спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Частинами 1, 3 статті 364 ЦК України, встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено Законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (частини 1, 2 статті 369 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власної вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20\~розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зі змісту\~ст. 357 ЦК України\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статей 1218, 1226 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкусться на загальних підставах. Перешкодою у реалізації права позивача на спадкування належної [PERSON] позивача частки у праві спільної сумісної власності на квартиру є те, що у свідоцтві на право власності на житло не визначена частка квартири, яка належить кожному із співвласників. Отже, частки квартири належить померлій [INFO] [PERSON] , і як наслідок входить до її спадщини. Частиною 1 статті 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при поданні позову залишити за нею. Враховуючи викладене,

Outcome: approved