Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що шлюб між сторонами зареєстровано 20 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 815. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та цінності, втрату почуття любові та поваги один до одного. З вересня 2024 року сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів повернуто позивачу без розгляду, у зв`язку з недотриманням відповідачем вимог статті 178 ЦПК України, а саме: відсутності доказів надіслання (надання) відповідачу. В судовому засіданні 12 листопада 2025 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив шлюб укладений з відповідачем розірвати, питання розподілу судових витрат не вирішувати. Позивач зазначив, що спір щодо визначення місця проживання спільного сина сторін [PERSON] відсутній, оскільки за бажанням сина останній проживає з матір`ю, а [PERSON] має право безперешкодно спілкуватись з сином. Крім того, [PERSON] зазначив, що між сторонами лишається спірним питання перетину кордону сина [PERSON] за погодженням з позивачем, оскільки наявні випадки коли [PERSON] без відома [PERSON] вивозила сина за межі України, а тому позивач має намір звернутись до служби у справах дітей та сім`ї для врегулювання даного питання. Просив шлюбу розірвати. В судове засідання 12 листопада 2025 року відповідач не з`явилась, 21 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій остання просить розгляд справи здійснити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 20 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 815 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] не змінювала. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3691. Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Відповідач позовні вимоги визнала, про що свідчить її заява із згодою на розірвання шлюбу. Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За правилом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно із статтями 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved