Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач\~товариство із обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 374379-КС-001 та 12 жовтня 2021 року укладено додаткову угоду до договору шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого [PERSON] надано кредит під проценти. Отримавши кредит, відповідач взяті по договору зобов`язання не виконав, що призвело до утворення заборгованості, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 20368 грн. 39 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач\~ [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, проте він у судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі не надав. У встановлений ухвалою суду строк, відзив відповідно до вимог\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України\~і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.72). Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл.11розділу\~ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 374379-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого товариство надало [PERSON] кредит в розмірі 20 000 грн., строком на 24 тижні, сторонами узгоджено розмір процентів за користування кредитом та графік погашення платежів. 12 жовтня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої [PERSON] додатково надано кредит у розмірі 8000 грн. під проценти. Відповідач умов договору щодо повернення коштів не виконав та згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором № 374379-КС-001 станом на 04 вересня 2025 року становить 20368 грн. 39 коп., яка складається із наступного: заборгованість за наданим кредитом\~13709 грн.43 коп., заборгованість по процентам\~6658 грн. 96 коп. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Договір № 374379-КС-001 укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач умови договору не виконав. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості на користь позивача. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2422 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 1). Вимоги позивача задоволені повністю, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: approved