Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Данильчук С.Г., звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки житлового будинку і господарських будівель в натурі та припинення права спільної часткової власності, мотивуючи наступним.\~На підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1997 року позивачі є власниками 3/20 частин житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на вказаний житловий будинок він складається із шести ізольованих квартир, які мають окремі виходи, забезпечені автономними системами газо-, електро-, водопостачанням і водовідведення та повністю відповідають вимогам ч. 1 ст. 382 ЦК України. У володінні та користуванні позивачів перебуває ізольована квартира [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м, що складається з: коридора 4-1 площею 3,3 кв.м, кухні 4-2 площею 8,7 кв.м, кімнати 4-3 площею 6,8 кв.м, кімнати 4-4 площею 12,4 кв.м, а5 - веранди X площею 5,1, а1 - коридора XI площею 1,7 кв.м, комори XII площею 1,1 кв.м та у виді господарських будівель, а саме сараю В, погрібу під В, в-2. Власниками інших квартир, які мають відповідні частки у вказаному житловому будинку, є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померла), [PERSON] (помер), [PERSON] (помер), [PERSON] . Житло вже переобладнане в окремі ізольовані приміщення, в межах яких кожен із відповідачів оплачує комунальні послуги. Таким чином, згідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України позивачі та відповідачі є власниками спільної часткової власності. Враховуючи неможливість укладення договору про поділ спільного будинку в натурі на квартири з усіма власниками, наявність рішень суду про виділення [PERSON] в натурі нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] , про виділення [PERSON] в натурі нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] , про виділення [PERSON] в натурі нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] , позивачі змушені звернутись до суду з позовною заявою. В судове засідання позивачі не з`явилися, їх представник адвокат Данильчук С.Г. надав заяву, в якій просив судовий розгляд проводити у їх відсутність (а.с. 128). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв, клопотань, відзивів до суду від них не надходило (а.с. 129-133). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками 3/20 частин житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] , останній складається із шести ізольованих квартир, які мають окремі виходи, забезпечені автономними системами газо-, електро-, водопостачання і водовідведення. Відповідно до експлікації приміщень та схеми розташувань будівель і споруд, наявних у технічному паспорті зазначеного будинку, у володінні та користуванні позивачів перебуває ізольована квартира [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м, що складається з: коридора 4-1 площею 3,3 кв.м, кухні 4-2 площею 8,7 кв.м, кімнати 4-3 площею 6,8 кв.м, кімнати 4-4 площею 12,4 кв.м, а5 - веранди X площею 5,1, а1 - коридора XI площею 1,7 кв.м, комори XII площею 1,1 кв.м та у виді господарських будівель, а саме сараю В, погрібу під В, в-2, як позначено маркером зеленого кольору на плані будинку і схемі розташування будівель та споруд у технічному паспорті будинку. Власниками інших квартир, які мають відповідні частки у вказаному житловому будинку, є: [ADDRESS] [PERSON] ; № 2 [PERSON] ; № 3 [PERSON] ; № 4 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; № 5 [PERSON] (померла), [PERSON] (помер), [PERSON] (помер); № 6 [PERSON] (а.с.20-23). Житло переобладнане в окремі ізольовані приміщення, в межах яких кожен з сторін сплачує комунальні послуги. Таким чином, згідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України позивачі та відповідачі є власниками спільної часткової власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. У відповідності до ч. 1 ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. П.п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може буде виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з виділенням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. З технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , вбачається, що кожна із сторін фактично має відокремлену частину будинку із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. За технічними показниками належні позивачам частки об`єкта нерухомого майна можуть бути відділені в натурі, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідачів на їх користь судових витрат, суд,

Outcome: approved