Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 14 січня 1978 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дружина померла [INFO] . Із сином не спілкується, фактичне місце проживання йому не відомо. З 04 квітня 2012 року він є пенсіонером за віком довічно та має пенсію розміром 4324 грн.48 коп. Цього не достатньо для оплати комунальних послуг, ліків та продуктів харчування, син коштів не надає, відмовився добровільно утримувати рідного батька. Крім того має проблему зі слухом, а саме: двобічне порушення звукосприймання та звукопроведення. У лютому 2024 року, він зайняв кошти у сторонніх людей та купив собі слуховий апарат вартістю 25000 грн., борг віддає і по сьогоднішній день. Субсидій або інших державних виплат він не має. Батьківських прав не був позбавлений та все життя скільки мав можливості піклувався про свого сина. [PERSON] є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу. З огляду на вищевикладене [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 18/4 від доходу щомісячного та довічно. Ухвалою Деснянського районного суду 11 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 28 жовтня 2025 року представник відповідача - адвокат Кайрод Т.Г. звернулась до суду з заявою про участі у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. Клопотання отримано 03 листопада 2025 року. Ухвалою Деснянського районного суду від 03 листопада 2025 року забезпечено участь представника відповідача - адвоката Кайрод Тетяни Григорівни в розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів та системи ВКЗ. Представником позивача [PERSON] , адвокатом О.Звоненко подано клопотання про виклик та допит в якості свідка [PERSON] . Під час судового засідання була допитана в якості свідка [PERSON] , яка суду підтвердила що відповідач [PERSON] не допомагає матеріально своєму батькові - [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідач під час судового засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, покази допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 18.05.1979 року Дарницьким відділом РАЦС м. Києва, актовий запис №1462. Позивач [PERSON] має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком в розмірі 4324,48 грн. щомісячно, що підтверджується копією довідки про доходи № 6912 9092 0909 2993 Головного УПФУ в м. Києві. Відповідно до листа Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 30.05.2025 №14835-Ю вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] ( [INFO] ) станом на 29.05.2025 зареєстрованими у відділі не значаться та на виконанні не перебувають. Отже, судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що обов`язок утримання непрацездатних батьків передбачений чинним законом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28.06.2025 року (дати подання позову) - довічно. Підстави для звільнення відповідача від утримання свого непрацездатного батька судом не встановлені. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved