Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» обґрунтовує тим, що 28.08.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 4839277, відповідно до якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Позикодавець свої зобов`язання виконав та надав кошти позичальнику у розмірі та в строки, що були обумовлені умовами договору. Однак позичальник умови договору не виконав, своєчасно кошти не повернув, а тому у [PERSON] утворилась заборгованість за вказаним договором позики 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказані у реєстрах боржників. Відповідно до\~Реєстру боржників\~№ 19\~від 27.02.2024\~до договору\~факторингу №\~14/06/21\~від 14.06.2021\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~прав грошової\~вимоги до\~відповідача на\~суму 20900 грн., з яких: 6 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14900,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Після відступлення прав вимоги боржник не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання прав вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді від 28.04.2025 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення згідно яких сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки матеріалами справи належним чином не доведено факту того, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки наданий витяг з реєстру не містить підпису обох сторін договору факторингу про передачу прав вимоги, сам реєстр складений 27.02.2024 хоча договір факторингу був укладений ще 14.06.2021. Таким чином, на думку представника відповідача, на момент укладення договору факторингу не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, а відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати іншому кредитору на підставі договору від 14.06.2021. Крім того матеріали справи не містять доказів видачі вказаної суми коштів відповідачу, а розрахунок заборгованості складено поза межами кредиту, що вказує про недопустимість такого доказу. У позовній заяві позивач розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду письмові пояснення щодо обставин справи розгляд справи просили проводити за відсутності сторін. За таких обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4839277 від 28.08.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) уклали даний договір, предметом якого є надання позики на суму 6000,00 грн. Згідно положень п. 1 Договору Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату, проценти від суми позики. Строк позики становить 25 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою, фіксована: 24,76%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики, фіксована: 2,50%, дата надання позики 28.08.2023, дата повернення позики 22.09.2023, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день: 2,70%, пеня: 2,70% в день (не застосовується в період воєнного стану), орієнтовна реальна річна процентна ставка: 2499.48%, орієнтовна загальна вартість позики: 7500,00 грн. Згідно з п. 6 Договору позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація) продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується з застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Відповідно до п. 15 Договору у разі, якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг`ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, визначена п. 2 Договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п. 2 Договору. В такому разі проценти нараховані за зниженою процентною ставкою підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Вказаний договір підписано позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1q4nfjKIsn. Додатком № 1 до даного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Додаток підписано позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1q4nfjKIsn. Відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ЕАПБ» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 сторони внесли зміни до п. 1.3 Договору, вказавши, що Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Як вбачається із доданих до матеріалів справи доказів, 27.02.2024 між ТОВ «ФК «ЕАПБ» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) була укладена Додаткова угода № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 на виконання якої сторони підписали прийому-передачі реєстру боржників за №20 від 27.02.2024. Згідно з даними Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 27.02.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 19 кількістю 8053, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 19 від 27.03.2025 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 вказано боржником [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер договору позики 44839277, заборгованість за основною сумою боргу 6000 грн., сума заборгованості за відсотками становить 14900 грн., сума заборгованості за пенею 0,00 грн., сума заборгованості разом: 20900 грн.. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №\~4839277 від 28.08.2023 сума заборгованості складає 20 900 грн., при цьому розмір заборгованості є незмінним з 27.02.2024. Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне. Щодо порядку укладення кредитного договору. Чинне законодавство України, зокрема Цивільний кодекс (ЦК) України та Закон України «Про електронну комерцію», прямо передбачає можливість укладення договорів, включаючи кредитні, в електронній формі. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано, в тому числі, в електронних документах, або якщо воля сторін виражена за допомогою електронного чи іншого технічного засобу зв`язку. Кредитний договір обов`язково укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України), і договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, прирівнюється до укладеного в письмовій формі (стаття 639 ЦК України). Особливості укладення договорів в електронній формі деталізовано у Законі «Про електронну комерцію». Прийняття пропозиції (оферти) укласти електронний договір (акцепт) може відбуватися шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції, якщо це чітко роз`яснено в інформаційній системі. Одним із законних способів підписання такого договору є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (наприклад, SMS-паролем), який є даними у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається особою, яка прийняла пропозицію. Таким чином, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний, зокрема, одноразовим ідентифікатором, має ті ж правові наслідки, що й договір, укладений у звичайній письмовій формі. Важливою умовою для укладення будь-якого договору є досягнення згоди між сторонами щодо його істотних умов (стаття 638 ЦК України). Сам договір є домовленістю двох або більше сторін (стаття 626 ЦК України), і відповідно до принципу свободи договору (стаття 6 ЦК України), ніхто не може бути примушений його укласти. Електронний договір вважається укладеним лише з моменту одержання офертантом відповіді про прийняття пропозиції (акцепту). Це означає, що якби відповідач не вчинив активних дій, передбачених інформаційною системою (наприклад, не зареєструвався, не ввів одноразовий ідентифікатор-пароль), договір не був би укладеним. З огляду на зазначені правові норми та наявність в договорі персональних даних відповідача, зокрема дати його народження, РНОКПП, номер паспорта, номер мобільного телефону та банківського рахунку, куди здійснюються перерахування коштів, суд встановив факт укладення кредитного договору в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам закону. В умовах змагальності цивільного судочинства, відповідач мав довести обставини, на які він посилався (наприклад, що договір уклала інша особа), але не надав належних та допустимих доказів. Відсутність доказів, які б спростовували факт вчинення відповідачем необхідних дій для підписання одноразовим ідентифікатором вказаного договору, підтверджує, що договір набув чинності внаслідок його свідомих та активних дій. Відповідно до \~абзацу другого частини першої статті 1076 ЦК України відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених\~ Законом України «Про банки і банківську діяльність». Згідно зі ст.\~60\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» \~банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Стверджуючи про те, що позивач не надав до суду доказів отримання боржником коштів, представник відповідача у той же час не звернув увагу на те, що перерахування коштів відбувається на рахунок боржника у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню. Водночас, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, жоден кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було, як і не було надано доказів про те, що номер рахунку, який вказано у договорі не належить відповідачу чи на вказаний номер рахунку кошти від первісного кредитора не надходили. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що між вказаним кредитодавцем та відповідачем укладено зазначений вище договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти, і в порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Щодо стягнення відсотків. У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)». Умовами долученого договору передбачено п. 4 у якому зазначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи з строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими умовами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. У цивільному судочинстві діє принцип змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем заявлено до стягнення відсотки у розмірі 14 900 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав належного та деталізованого розрахунку цієї суми, не розшифрувавши, скільки відсотків нараховано за первісний строк користування, а скільки за період після його спливу, а також чи були застосовані інші нарахування. Особливо це стосується застосування положень пункту 4 Договору, який надає Товариству право на власний розсуд зупинити нарахування процентів до спливу 90-денного строку після первісного. Оскільки договором позики від 28.08.2023 року передбачено строк кредитування 25 днів, тобто до 22.09.2023 року, тому відсотки погоджені сторонами мають бути стягнуті саме за вказаний період. Оскільки позивач, як кредитодавець, не довів належним чином обґрунтованість заявленої суми відсотків (14 900 грн.) та не підтвердив фактичне застосування положень пункту 4 Договору, суд вважає, що його вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Натомість, стягненню підлягає лише той розмір плати за користування кредитом, який був чітко обумовлений та погоджений сторонами на момент укладення договору та в межах його первісного строку. Згідно з умовами договору (орієнтовна загальна вартість позики), сторони визначили, що сума відсотків за користування кредитом становить 1500.00 грн. Саме ця сума, як погоджена плата за користування позикою за первісний строк, підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення відсотків задовольняються частково. Щодо доводів представника відповідача про відсутність у позивача права вимоги до відповідача. У частині договорів факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткової угоди до вказаного договору від 28.07.2021 року, укладених між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів»»,\~то суд вважає їх належними доказами переходу прав вимог до боржника за договорами позики, при цьому керується наступним. Частиною 1 ст. 626 ЦК України\~ передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526\~ЦК України \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами п. 1 ч. 1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст.1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078ЦК України\~ предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.1081 ЦК України\~ клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Позивачем, на підтвердження набуття статусу нового кредитора, надано вичерпний та належний комплекс доказів, а саме: копію договору про відступлення прав вимоги, додаткові угоди до договору, акт прийому-передачі Реєстру Боржників №19 від 27.02.2024 та витяг з реєстру боржників за №19 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Оскільки вказані договори про відступлення прав вимоги не були оспорені відповідачем і є чиним , вони, в силу презумпції правомірності правочину, вважаються належним доказом заміни кредитора у зобов`язаннях. Крім вказаного, за умовами вказаного договору №14/06/21 від 14.06.2021, фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додотку №1 та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 договору факторингу). Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору ( п. 1.2 Договору факторингу). Відповідно до п.1.3 договору факторингу фактор протягом 30 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі відповідно реєстру боржників зобов`язуються направити, просту кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно додатку №3 до цього Договору, письмові повідомлення Боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги Заборгованості фактору. Актом прийому-передачі реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до вказаного договору факторингу, його сторони погодили реєстр боржників, за якими передаються права вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №4839277. Отже, підписаний сторонами договір факторингу з урахуванням додаткових угод, та скріплений їх печатками, акти прийому-передачі реєстру боржників № 19 від 27.02.2024, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Із наведеного слідує, що посилання скаржника про недоведеність переходу права вимоги за договором позики до позивача є неаргументованими, оскільки не знайшли свого об`єктивного підтвердження. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість по Договору позики № 4839277 від 28.08.2023 у розмірі 7500 грн., що включає розмір заборгованості за сумою боргу 6000.00 грн. та сума заборгованості за відсотками 1500.00 грн.. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково (35.88%) то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «ЄАПБ» слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 1086.60 грн.

Outcome: partial