Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРІС АЗС", Святошинська районна державна адміністрація в м. Києві про припинення трудових відносин та зобов"язання вчинити реєстраційні дії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , позивач рішенням власника (учасника) № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ» від 27 квітня 2021 року в особі директора Цібульського Миколи Володимировича був призначений директором Товариства з обмеженою відповідльністю «АРІС АЗС». На підставі наказу № 1-к від 11.05.2021 року позивач приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «АРІС АЗС» з 12.05.2021 року за сумісництвом. Про прийняття [PERSON] на посаду директора в трудовій книжці останнього міститься відповідний запис . 4 жовтня 2024 року позивач звернувся із письмовою заявою про звільнення за власним бажанням до ТОВ «АЗС ІНВЕЄТ-ЮГ». відправивши вказану заяву рекомендованим листом за адресою власника (учасника), що вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 02141, вул. О. Мишуги, 10, офіс 214 (Трек-номер поштового відправлення: 0311700009225. У заяві про звільнення позивач просив звільнити його з посади директора ТОВ «АРІС АЗС» за власним бажанням з 24 грудня 2024 року. Дата бажаного звільнення була обрана з урахуванням двотижневого строку, передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України. п.8.18.3. Статуту Відповідача-1 (не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів), а також часу дія доставлсння поштової кореспонденції. У вказаній вище заяві позивач просив провести загальні збори учасників Товариства протягом передбаченого законом строку, що вказаній у цій заяві 24 грудня 2024 року, розглянути на них питання звільнення його із посади директора та обрання нового директора Товариства та внести відомості в ЄДР про нового керівника. Позивачем було направлено повідомлення про скликання Загальних зборів учасників ТОВ «АРІС АЗС» чим повідомлено про скликання Загальних зборів учасників Відповідача-1 24.12.2024 р.. о 12 год 00 хв за юридиною адресою ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮНГ»: вул. О. Мишуги, 10, офіс 214 задля розгляду та вирішення наступних питань порядку денного: 1. Про розгляд заяви директора ТОВ «АРІС АЗС» про звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням; 2. Призначення (обрання) нового керівника ТОВ «АРІС АЗС»,3.Про внесення змін в ЄДР щодо відомостей про особу - нового керівника ТОВ«АРІС АЗС». За даними, що містяться на офіційному веб-сайті Укрпошти, відправлення за вказаним вище трек-номером не були вручені адресату та 29 жовтня 2024 року повернулись позивачу. Враховуючи викладене вище, незважаючи на відправлені позивачем документи, 24 грудня 2024 року загальні збори учасників ТОВ «АРІС АЗС» не відбулися у зв`язку із неявкою ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ», про що позивачем було складено відповідний акт . У зв`язку з неявкою учасника ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ" на загальні збори, позивач позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, а тому просить суд винести рішення, яким припинити трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІС АЗС» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 24 грудня 2024 року та зобов`язати державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внести зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «АРІС АЗС» , що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «АРІС АЗС» з 24 грудня 2024 року. 01.04.2025року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10.06.2025 замінено відповідача відповідача Управління центру надання адміністративних послуг Святошинської районної державної адміністрації в місті Києві на Святошинську районну державну адміністрацію в м. Києві . Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , рішенням власника (учасника) № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ» від 27 квітня 2021 року в особі директора Цібульського Миколи Володимировича був призначений директором Товариства з обмеженою відповідльністю «АРІС АЗС». Судом встановлено, що на підставі наказу № 1-к від 11.05.2021 року позивач приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «АРІС АЗС» з 12.05.2021 року за сумісництвом. Про прийняття [PERSON] на посаду директора в трудовій книжці останнього міститься відповідний запис . Судом встановлено, що 04 жовтня 2024 року позивач звернувся із письмовою заявою про звільнення за власним бажанням до ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ», відправивши вказану заяву рекомендованим листом за адресою власника (учасника), що вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 02141, вул. О. Мишуги, 10, офіс 214 (Трек-номер поштового відправлення: 0311700009225. Судом встановлено, що у заяві позивач просив провести загальні збори учасників Товариства протягом передбаченого законом строку, що вказаній у цій заяві 24 грудня 2024 року, розглянути на них питання звільнення його із посади директора та обрання нового директора Товариства та внести відомості в ЄДР про нового керівника. Судом встановлено, що позивачем було направлено повідомлення про скликання Загальних зборів учасників ТОВ «АРІС АЗС» чим повідомлено про скликання Загальних зборів учасників Відповідача-1 24.12.2024 р.. о 12 год 00 хв за юридиною адресою ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮНГ»: вул. О. Мишуги, 10, офіс 214 задля розгляду та вирішення наступних питань порядку денного: 1. Про розгляд заяви директора ТОВ «АРІС АЗС» про звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням; 2. Призначення (обрання) нового керівника ТОВ «АРІС АЗС»,3.Про внесення змін в ЄДР щодо відомостей про особу - нового керівника ТОВ«АРІС АЗС». Судом встановлено, що поштові відправлення не були вручені адресату та 29 жовтня 2024 року повернулись позивачу. Судом встановлено, що 24 грудня 2024 року загальні збори учасників ТОВ «АРІС АЗС» не відбулися у зв`язку із неявкою ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ», про що позивачем було складено відповідний акт . Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165)). З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації щодо позивача як про керівника державного підприємства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчать, що засновником (учасником) ТОВ «АРІС АЗС» є ТОВ "АЗС ІНВЕСТ-ЮГ". Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них). Таке ж положення міститься і в статуті ТОВ «АРІС АЗС», а саме відповідно до н.п. «7» п. «8.6». статуту до компетенції Загальних зборів учасників належить в тому числі і обрання одноосібного виконавчого органу Відповідача-1). Відповідно до п. 8.23.6 статуту ТОВ «АРІС АЗС» повноваження директора можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового директора або тимчасово виконуючого обов`язки директора. Установлено, що трудовий контракт сторонами не укладався, між позивачем і відповідачем існують фактичні трудові правовідносини, що підтверджується зазначеними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно зі статтями 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється (стаття 43 Конституції України). Відповідно до пункту четвертого частини першої cтатті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). За вказівками частини першої статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в інші місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Як свідчать матеріали справи, 04.10.2024року [PERSON] написава заяву на ім`я ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ" з проханням звільнити із займаної посади директора ТОВ "АРІС АЗС" на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Також, [PERSON] здійснив повідомлення про скликання позачергових загальних зборів у зв`язку із написанням нею заяви про звільнення, однак вказане повідомлення учасниками Загальних зборів не отримано. У свою чергу ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ" жодних заперечень щодо його звільнення не висловила. На порушення зазначених вимог ТОВ «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ" допустило протиправну бездіяльність, оскільки не вчинило юридично значимих дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "АРІС АЗС" та оформлення припинення трудових відносин, що свідчить про порушення вимог трудового законодавства і обмеження трудових прав позивача щодо можливості вільно обирати працю, як це передбачено вказаною статтею 43 Конституції України. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення права позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України, так як не вирішення заяви про звільнення позивача з посади директора є триваючим порушенням його права вільного вибору праці. Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до частини першої cтатті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина перша статті 3 КЗпП України). Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (cтаття 4 КЗпП України). За змістом частини першої ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудових відносин, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин, суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин з ТОВ "АРІС АЗС" на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Така позиція узгоджується з Постановами Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 233/2529/18, від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц, від 24 грудня 2019 року, у справі № 758/1861/18. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації суд відмовляє, оскільки позивачем не обґрунтовано у своєму позові цю позовну вимогу та не надано доказів протиправності прийнятого рішення Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією. На підставі наведеного вище,

Outcome: partial