Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник позивача 15.09.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договорами № 2107960156019 від 21.03.2021 та № 3337933 від 14.12.2020 у загальному розмірі 42867,30 грн, судовий збір у розмірі 2422, 00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14.12.2020 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладеного договір № 3337933, в якому сторони погодили суму кредиту 3500 грн, строк кредиту 360 днів, безготівкове перерахування коштів, на умовах їх зворотності, платності. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором, перерахував кошти позичальнику. 21.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 2107960156019, за умовами якого товариство надає відповідачу кредит в розмірі 1900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відсотки за умови договору. Строк кредитування погоджений сторонами 1 рік. Сторони погодили наступні відсотки за користування кредитом: 1,38 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4 а), починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4 б), а починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4 в). Первісний кредитор зобов`язання за договором виконав, перерахував кошти позичальнику в сумі 1900 грн. Строк виконання зобов`язань за вказаними договорами настав, а відповідач умови договорів не виконала, отримані в кошти не повернула, відсотки не сплатила. 26.08.2021 ТОВ «Авентус Україна» за договором № 26082021 відступило ТОВ «ФК «ЄПАБ» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 3337933 від 14.12.2020. 23.05.2024 укладено договір № 23/05/24 за яким ТОВ «ФК «ЄПАБ» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 3337933 від 14.12.2020. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за вищевказаним договором № 3337933 від 14.12.2020. 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування»» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір № 1-12, за яким відступило права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2107960156019 від 21.03.2021. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір № 10-01/2023 за яким відступило права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2107960156019 від 21.03.2021. 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір № 18-02/25, за умовами якого відступило права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2107960156019 від 21.03.2021. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2107960156019 від 21.03.2021. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, за вищевказаними договорами складає 42867,30 грн, яку позивач просив стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справу проводити за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в порядку визначеному законом, в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань по справі не надала, правом на подання відзиву не скористалася. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 3337933 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора А 691683 (а.с. 75-78). За умовами п.1.2, 1.3 договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 3500 грн на умовах строковості, зворотності, платності,строком на 30 днів, з можливістю пролонгацією згідно 4 розділу договору, під стандартну ставку 1,90 % в день. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. З вказаними умовами погодилася [PERSON] , підписавши умови договору одноразовим ідентифікатором. Факт перерахування коштів за договором, в безготівковій формі на рахунок відповідача, підтверджується платіжною інструкцією про перерахування коштів позичальнику в сумі 3500 грн (а.с. 78-79). Відповідач умови вказаного договору належно не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 25.08.2021 мала заборгованість у розмірі 10725 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3500 грн та заборгованість за відсотками 7725 грн (а.с. 80-85). 21.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2107960156019, за умовами якого сторони погодили суму кредиту 1900 грн, строк кредитування 17 днів. У разі сплати нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Сторони погодили плату за користування грошима, а саме відсотки за користування кредитом: 1,38 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4 а), починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4 б), а починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4 в) (а.с. 95-97). Факт перерахування коштів за договором, в безготівковій формі на рахунок відповідача, підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Вей фор пей» про переказ коштів позичальнику в сумі 1900 грн (а.с. 100). Відповідач умови вказаного договору належно не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 30.11.2021 мала заборгованість у розмірі 16112 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 1900 грн та заборгованість за відсотками 14212 грн (а.с. 102). За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст.1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Вищевказані докази підтверджують факт наявності заборгованості відповідача перед первісними кредиторами за вищевказаними договорами, зміст яких відповідач не заперечила, доказів сплати заборгованості суду не надала, розрахунок заборгованості не оспорила. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄПАБ» укладено договір факторингу № 26082021 за умовами якого відступлено права вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3337933 від 14.12.2020 на суму 10725 грн (3500 грн + 7225 грн) (а.с. 87-90). 23.05.2024 укладено договір № 23/05/24 за яким ТОВ «ФК «ЄПАБ» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 3337933 від 14.12.2020 на суму 10725 грн (3500 грн + 7225 грн) (а.с. 91-94). Таким чином позивач набув прав вимоги до відповідача за вказаним договором на суму 10725 грн. 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір № 1-12, за яким відступило права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2107960156019 від 21.03.2021 (а.с. 106-109) на суму 16112 грн (1900 грн + 14212 грн). ТОВ «Вердикт капітал» здійснило донарахування процентів за договором за період з 01.12.2021 по 20.03.2022 на суму 16030,30 грн (а.с. 103), загальна сума заборгованості зросла до 32142,30 грн (а.с. 103). 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» уклало договір № 10-01/2023 з ТОВ «Коллект Центр», за яким відступило права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2107960156019 від 21.03.2021 на суму 32142,30 грн (а.с. 110- 115). 18.02.2025 укладено договір № 18-02/25 за яким ТОВ «Коллект центр» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 2107960156019 від 21.03.2021 на суму 32142,30 грн (а.с. 116-117). Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за № 2107960156019 від 21.03.2021 на суму 32142,30 грн. Відповідачем, в змагальному процесі, не надано суду доказів погашення заборгованості за вказаним договором в повному обсязі, або в часині що не охоплена розрахунками наданими позивачем. Враховуючи викладене, встановивши факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати спірної заборгованості, приймаючи до уваги те, що позивач набув право вимоги вказаної заборгованості, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог а стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за вищевказаними договорами в розмірі 42867,30 грн (32142,30 + 10725). З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір 2422, 40 грн (а.с. 9) Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн, суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн позивачем надано: договір №02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги № 166 від 01.08.2025; витяг Акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 ( а.с. 118-120). Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, приходить до висновку, заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними та пропорційними сумі заявлених позовних вимог. Так, суд звертає увагу на те, що така складова як «надання консультації з вивченням документів», що нібито склала 2 години роботи, вартістю 2000 грн, є явно необґрунтованою з урахуванням обсягу документів, на яких ґрунтувався позов, а це розрахунки складені первісним кредитором, договори кредиту та факторингу. Така складова як складення позову про стягнення боргу та подання його до суду, є явно завищеною, оскільки зміст позову є нескладним, ґрунтується на незначній кількості документів, є поданим через систему електронний суд, що не вимагає додаткових часових та ресурсних витрат. Більш того, заявлених розмір витрат на правничу допомогу 16000 грн, є явно неспівмірним з ціною позову 42867,30 грн, складає більше третини заявлених позовних вимог. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що відповідає реальним витратам на надання правничої допомоги в даній справі, є спів мірним з ціною позову, не призведе до надмірного, невиправданого збагачення.

Outcome: approved