Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач [PERSON] , сформувавши документ в системі «Електронний суд», 17.09.2025 року подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, у загальному розмірі 89 284 грн. 97 коп.. Судові витрати у справі позивач [PERSON] при ухваленні рішення просить стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами у справі 01.11.2024 року укладено договір оренди приміщення № 3, згідно з пунктом 1.1. котрого позивач [PERSON] передає, а відповідачка [PERSON] приймає в тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення загальною площею 1041,2 кв. м., котре знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане приміщення передано в оренду з 01.11.2024 року по 31.05.2025 року (пункт 1.3. договору). Розмір місячної орендної плати, у відповідності до пункту 2.1. договору, складає: 14 427 грн. 00 коп. за місяць, що на дату укладення договору еквівалентно 350 доларам США за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з пунктом 2.2. договору, розмір місячної орендної плати підлягає обов`язковій зміні у випадку зміни курсу долара США, встановленого Національним банком України на дату оплати, по відношенню до курсу долара США, встановленого Національним банком України на дату укладення даного договору. Згідно з пунктом 2.3. договору, орендна плата сплачується орендарем не пізніше 5-го числа кожного наступного місяця. 30.05.2025 року сторони у справі також підписали додаток № 1 до договору оренди приміщення № 3 від 01.11.2024 року, яким продовжено термін оренди та термін дії договору до 31.12.2025 року. У відповідності до підписаного сторонами у справі акту звірки розрахунків та заборгованості № 1 від 06.08.2025 року, загальна сума заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем [PERSON] за оренди приміщення № 3 від 01.11.2024 року, станом на 06.08.2025 року, складає 2 138 доларів США 05 центів, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 89 284 грн. 97 коп., підсумовує свій позов [PERSON] .. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву [PERSON] до неї про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, - не подала, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 18.09.2025 року, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається такою, що їй вручена ще 27.09.2025 року. Відповідно, відповідачка [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. Будь-яких заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, у тому числі й про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у позовній заяві вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, невідкладно вжито заходів для отримання з Єдиного державного демографічного реєстру інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідачки [PERSON] .. Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 1788474 від 18.09.2025 року, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.09.2025 року, після отриманням інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] , яка не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цієї справи визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших учасників справи, без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 18.09.2025 року (головуючий - суддя Микитин В.Я.), задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. З метою забезпечення позовних вимог [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, заборонено відчуження земельної ділянки, що належить на праві власності відповідачці [PERSON] , площею 0,85 га, кадастровий номер: 4624587800:02:000:0340, набутої у приватну власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28.05.2019 року № 13-3437/16-19-СГ. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частинами 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідачки [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що сторони у справі 01.11.2024 року уклали договір оренди приміщення № 3 (копія мітиться у справі, а. с. 5-6), за змістом котрого позивач [PERSON] як орендодавець передає, а відповідачка [PERSON] як орендарка приймає в тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення загальною площею: 1041,2 кв. м., котре знаходиться за адресою: [ADDRESS] (пункт 1.1. договору). Вказане приміщення передається в оренду з 01.11.2024 року по 31.05.2025 року (пункт 1.3. договору). Розмір місячної орендної плати складає: 14427 грн. 00 коп. за місяць, що на дату укладення договору еквівалентно 350 доларам США за офіційним курсом Національного банку України (пункт 2.1. договору). Розмір місячної орендної плати підлягає обов`язковій зміні у випадку зміни курсу долара США, встановленого Національним банком України на дату оплати, по відношенню до курсу доллара США, встановленого Національним банком України на дату укладення даного Договору (пункт 2.2. договору). Орендна плата сплачується орендарем не пізніше 5 -го числа кожного наступного місяця (пункт 2.3. договору). Окрім того, сторони у справі 30.05.2025 року уклали додаткову угоду № 1 до договору оренди приміщення № 3 від 01.11.2024 року (копія мітиться у справі, а. с. 7), котрою продовжено термін оренди та термін дії договору до 31.12.2025 року. У відповідності до підписаного сторонами у справі Акту звірки розрахунків та заборгованості № 1 від 06.08 2025 року (копія міститься у справі, а. с. 8), загальна сума заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем [PERSON] за договором оренди приміщення № 3 від 01.11.2024 року, з урахуванням частково сплачених коштів на його виконання, у період з 01.11.2024 року по 06.08.2025 року, складає 2 138 доларів США 05 центів, що еквівалентно за курсом Національного банку України 89 284 грн. 97 коп.. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення боржником грошового зобов`язання й застосування орендодавцем відповідних наслідків цього, у тому числі й за договорами оренди майна, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Так, згідно з положеннями ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 759 ЦК України, передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Статтею 762 ЦК України, визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою ст. 764 ЦК України. Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Зміст спірних правовідносин, які виникли сторонами у справі, є відносини, які пов`язані із укладанням договору оренди нежитлового приміщення, отриманням на його виконання об`єкту оренди на умовах, встановлених договором оренди нежитлового приміщення, а також сплатою грошових коштів за користування цим приміщенням (правовідносини з передачі майна в оренду). Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов договору оренди приміщення № 3 від 01.11.2024 року та обґрунтованості позовних вимог, суд вважає доведеним, що відповідачкою [PERSON] порушено права та законні інтереси позивача [PERSON] , а обраний останнім спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам законодавства, умовам укладеного договору та призведе до їх відновлення, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором оренди приміщення № 3 від 01.11.2024 року в розмірі 89 284 грн. 97 коп.. Таким чином, позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення у повному обсязі. Суд також враховує, що, як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», серія A № 303-A, параграф 29-30). Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру на пункту 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в сило того, що він є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням на бланку серії [NUMBER] (копія міститься у справі, а. с. 10), то такий судовий збір, на підставі частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає до стягнення на користь держави з відповідачки [PERSON] .. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як необхідності справляння судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Щодо вжитих у цій справі заходів забезпечення позову. За змістом частин 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Відтак, враховуючи ухвалення судом рішення щодо задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, належить у даному судовому рішенні зазначити про продовження дії застосованих у межах цієї справи заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження земельної ділянки, що належить на праві власності відповідачці [PERSON] , площею 0,85 га, кадастровий номер: 4624587800:02:000:0340, набутої у приватну власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28.05.2019 року № 13-3437/16-19-СГ, - протягом дев`яноста днів з дня набрання даним судовим рішенням законної сили, а якщо протягом вказаного строку за заявою позивача [PERSON] буде відкрито виконавче провадження, то вказані заходи забезпечення позову будуть діяти до повного виконання даного судового рішення.

Outcome: approved