Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що нежитлове приміщення загальною площею 362,6 кв.м. в будинку [ADDRESS] належить відповідачу на підставі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів від 27 лютого 2019 року. Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» і відповідачем укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 01 листопада 2019 року № 218/906. Відповідно до п. 1.1. договору заявник забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної боржником площі приміщення, яка становить 362,6 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також утримання прибудинкової території, а боржник бере участь у витратах заявника на виконання вказаних робіт. Згідно з п. 2.1. договору власник приміщення сплачує підприємству вартість фактично отриманих послуг. Власник користується послугами: утримання будинків і споруд та прибудинкової території, розмір яких на момент укладання договору становив 3 гривні за 1 кв.м. (без ПДВ), ПДВ 20 % - 217 гривень 56 копійок. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, борг не сплачує. На підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 2023 року відповідач продала нежитлове приміщення. Починаючи з 01 липня 2022 року по 10 березня 2023 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 5260 гривень 71 копійку. За період з 01 липня 2022 року по 10 березня 2023 року відповідачу нараховано штрафні санкції, що складається з: інфляційних нарахувань - 1228 гривень 92 копійки, трьох процентів річних - 482 гривні 06 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач позовну заяву з додатками отримала, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що нежитлове приміщення загальною площею 362,6 кв.м. в будинку [ADDRESS] належить відповідачу на підставі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів від 27 лютого 2019 року. Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» і відповідачем укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 01 листопада 2019 року № 218/906. Відповідно до п. 1.1. договору заявник забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної боржником площі приміщення, яка становить 362,6 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також утримання прибудинкової території, а боржник бере участь у витратах заявника на виконання вказаних робіт, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих підприємством за цим договором. Згідно з пунктами 2.1., 2.2., 2.2.1. договору власник приміщення сплачує підприємству вартість фактично отриманих послуг. Власник користується послугами: утримання будинків і споруд та прибудинкової території, розмір яких на момент укладання договору становив 3 гривні за 1 кв.м. (без ПДВ), ПДВ 20 % - 217 гривень 56 копійок. На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 березня 2023 року відповідач продала нежитлове приміщення. З позову вбачається, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, борг не сплачує. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що станом на 10 березня 2023 року становить 6971 гривню 69 копійок, що складається з: -основного боргу в розмірі 5260 гривень 71 копійки; -інфляційних нарахувань в сумі 1228 гривень 92 копійки; -три проценти річних в розмірі 482 гривні 06 копійок. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику нежитлового приміщення за договором про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 01 листопада 2019 року. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Відповідач позовну заяву з додатками отримала, відзив на позовну заяву не подала, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 1228 гривень 92 копійки та три проценти річних у розмірі 482 гривні 06 копійок. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 6971 гривня 69 копійок. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 гривень.

Outcome: approved