Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат [PERSON]., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на її користь 122190 грн 76 коп неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позову покликається на наступне. Вказує, що 10.05.2022 рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/1372/22 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач ніколи не допомагав фінансово за власним бажанням, то для примусового стягнення аліментів позивач була змушена звернутися до Жовківського районного суду Львівської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. Заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11.10.2023 у справі №466/6438/23 вирішено позов задовольнити повністю та стягувати з [PERSON] кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх (малолітніх) дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 7000 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 22 червня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що постановою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2024 року заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року було змінено в частині вирішення позовних вимог. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 5000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 22.06.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач з моменту набрання вищевказаним рішенням законної сили виконує обов`язок зі сплати аліментів неналежно, в результаті чого утворилась значна заборгованість по сплаті аліментів. Так, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах станом на 25.02.2025 у виконавчому провадженні [NUMBER], боржнику [PERSON] нараховано аліменти відповідно до виконавчого документа за період з 22.06.2023 по 25.02.2025 в сумі 203000.00 грн. З них боржником довгий час було сплачено лише 10000.00 грн. Однак за останні три місяці до звернення позивача, з відповідача державним виконавцем було ще додатково стягнуто більше 70000 грн. Таким чином, за весь час боржником сплачено лише 80809,24 грн. Станом на 25.02.2025 року заборгованість становить 122190.76 грн. Вказує, що із розрахунку державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби вбачається, що аліментні зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого має місце прострочення сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості на суму 122190.76 грн. Із розрахунку пені за прострочення сплати аліментів у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів (зведена таблиця розрахунків за кожен місяць) вбачається, що розмір пені за прострочення зі сплати аліментів складає 181900.00 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити пеню у розмірі визначеному нормами статті 196 СК України. Враховуючи, що сукупний розмір сум пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам, така становить 122190,76 грн. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі про розгляд даної справи. Від представника відповідача в системі "Електронний суд" 17.07.2025 надійшли додаткові пояснення у справі. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. По-перше, в діях відповідача відсутня вина у зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів за період з червня 2023 року по травень 2024 року. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У постанові від 14 грудня 2020 року по справі №661/905/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 12 квітня 2022 року (справа №381/1553/19-ц). У справі що розглядається, так само як і у справі, яку розглядав касаційний суд, заборгованість по аліментах утворилася незалежно від волі відповідача тобто без наявності його вини. Так, постанова Львівського апеляційного суду була прийнята 9 травня 2024 року. Лише після цієї дати державним виконавцям було здійснено перерахунок заборгованості. Тобто, до 09.05.2024 року не існувало судового рішення, згідно якого відповідач повинен був би сплачувати аліменти в сумі 10000 грн щомісячно. Натомість, ще до постановлення рішення суду відповідач самостійно, добровільно сплачував аліменти, тільки в розмірі визначеному самим відповідачем, оскільки інших домовленостей з позивачкою або рішень судів не існувало. В той самий час, заборгованість за період до 09.05.2024 виникла тільки тому, що згідно вимог чинного законодавства (ст. 191 СК України), аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто без вини відповідача. Всупереч наведеному позивачка розраховує пеню за період з червня 2023 року, а тому, пеня за період з червня 2023 року по травень 2024 року в сумі 113000 грн (згідно розрахунку долученого до позову) нарахована безпідставно, оскільки відсутня вина відповідача. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача 122190,76 грн, відповідно від даної суми має бути віднята пеня за вищевказаний період в розмірі 113000 грн. Сума боргу по неустойці залишається 9190,76 грн (122190,76 грн - 113000,00 грн). Вказує, що, по-друге, несвоєчасна сплата аліментів в червні, липні, вересні, жовтні 2024 року і в січні 2025 року була обумовлена матеріальною скрутою, оскільки розмір аліментів становить 10000 грн, а заробітна плата відповідача 12000 грн. Зазначає, що наведене призводить до того, що відповідач повинен позичати кошти в одні місяці для сплати аліментів і відповідно повертати борги в інші місяці, що і обумовлює несвоєчасну сплату. Покликається на положення ч. 2 ст. 196 СК України, згідно із якою розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На підставі викладеного відповідач просить суд зменшити розмір пені з 9190, 76 грн до 2000 грн. Таким чином, відповідач просить відмовити в позові в частині стягнення пені за період з червня 2023 року по травень 2024 року (включно), а позов в частині стягнення пені за період починаючи з червня 2024 року задоволити частково, стягнути (призначити) неустойку в сумі 2000 грн. Від представника позивача в системі "Електронний суд" 05.09.2025 надійшли додаткові пояснення у справі. Вказує, що платником аліментів не доведено, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Так, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах станом на 25.02.2025 боржнику було нараховано аліменти відповідно до виконавчого документа за період з 22.06.2023 року по 25.02.2025 року в сумі 203000.00 грн. З них боржником довгий час було сплачено лише 10000.00 грн. І лише за останні 3 місяці за зверненням позивача, з відповідача державним виконавцем було ще додатково стягнуто більше 70000 грн. Таким чином, за весь час боржником сплачено лише 80809,24 грн. Станом на 25.02.2025 заборгованість становила 122190.76 грн. Вказане свідчить про те, що протягом тривалого часу відповідач не вчиняв жодних дій для виконання зобов`язання. Щодо нарахування пені за період з червня 2023 року по травень 2024 року зазначив, що позивач, з врахуванням позицій Верховного Суду та норм чинного законодавства, обмежив пеню розміром 122190,76 грн. (сума заборгованості по аліментам станом на 25.02.2025 у виконавчому провадженні [NUMBER]). Дійсно, розрахунок пені був здійснений позивачем за період з червня 2023 року по лютий 2025 року. Однак, по-перше, саме постановою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2024 року було вирішено стягувати щомісячно аліменти у розмірі 5000 грн на кожну із дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, 22.06.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. По-друге, навіть якщо обраховувати нарахування пені з травня 2024 року, сума пені все одно буде становити 122190,76 грн, про що долучається відповідний розрахунок. Так, станом на травень 2024 року заборгованість по аліментах вже становила 113000.00 грн. Перший платіж на погашення заборгованості зі сплати аліментів був сплачений відповідачем лише в серпні 2024 року в сумі 10000.00 грн. Із врахуванням обмеження законодавства про те, що стягнення пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, обставини, викладені відповідачем у додаткових поясненнях не є істотними для вирішення справи, оскільки сума пені все одно буде становити 122190,76 грн. Окрім цього, стосовно зменшення розміру пені до 2000 грн зазначає, що відповідач є не тільки директором, але і власником ТзОВ «Ветеколайф», яке займається продажем ветеринарних препаратів для сільськогосподарських ферм, що свідчить про те, що матеріальне становище відповідача не може оцінюватись лише заробітною платою директора, оскільки він, як власник товариства, має право на отримання прибутку з господарської діяльності. Вказує, що з даних відкритих джерел, а саме сервісу для моніторингу «Опендатабот», дохід ТзОВ «Ветеколайф» у 2023 році становив 1 186 000 грн, з них чистий прибуток - 229 000 грн., у 2024 році - 1 413 400 грн., з них чистий прибуток - 100 400 грн. Окрім цього, при розгляді справи №466/6438/23 встановлено, що восени 2021 року відповідач придбав нерухомість в м.Львові, а саме квартиру площею 83 кв.м. Окрім цього з довідки від 24.10.2023 року Пенсійного фонду України «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» наданою представником відповідача вбачалось, що середньомісячний дохід відповідача за останні 10 років становив 20440 грн. Також [PERSON] є власником автомобіля, що підтверджувалось довідкою «Про надання інформації» Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 09.05.2023 року, чого сам він не заперечував. Вважає, що факти, встановлені при розгляді справи №466/6438/23, на підтвердження достатнього фінансового забезпечення відповідача, не потребують повторного дослідження при розгляді даної справи. Окрім цього, звертає увагу, що після звернення позивача до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідач відразу оплатив заборгованість по аліментах на понад 120000.00 грн, що свідчить про те, що сплата коштів (повне погашення заборгованості) не становила проблеми для відповідача у зв`язку з достатнім матеріальним забезпеченням. Враховуючи вищевказане, позивач вважає, що доводи, викладені відповідачем у додаткових поясненнях щодо скрутного матеріального становища не відповідають фактичним обставинам та покликані ввести суд в оману щодо реального фінансового становища відповідача. Від представника відповідача в системі Електронний суд 27.09.2025 надійшли додаткові пояснення у справі. Вказує, що остаточне рішення Львівського апеляційного суду було прийняте 9 травня 2024 року і лише після цієї дати державним виконавцям було здійснено перерахунок заборгованості. Стверджує, що до 09.05.2024 року не існувало судового рішення згідно якого відповідач повинен був би сплачувати аліменти в сумі 10000 грн щомісячно. Вказує, що безпідставним є твердження сторони позивача що ніби-то [PERSON] має додаткові доходи, зокрема, як власник ТзОВ "ВЕТЕКОЛАЙФ" та безпідставним є тлумачення факту виконання рішення суду по сплаті аліментів як такого, що боржник має достатню кількість коштів, щоб сплачувати пеню, оскільки така обставина не може тлумачитись як наявність додаткових доходів. Що стосується наявності автомобіля, то такий є виключно засобом для пересування і виконання своїх посадових обов`язків як директора вищезазначеного ТзОВ. Позивач в судове засідання не прибула. Представник позивача в судовому засіданні в режимі ВКЗ позов підтримала та просила такий задовольнити з підстав наведених у такому. Відповідач в судове засідання не прибув. Представник відповідача у судовому засіданні в режимі ВКЗ позов заперечив з підстав, наведених у поданих заявах. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). З копії рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10.05.2022 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 466/6438/23 вирішено позов задовольнити повністю. Стягувати з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх (малолітніх) дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 7000,00 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 22 червня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття та стягувати такі в користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Постановою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2024 року у справі №466/6438/23 постановлено апеляційну скаргу Квака Вадима Васильовича в інтересах [PERSON] - задовольнити частково. Заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року в частині вирішення позовних вимог - змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції: "Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задовольнити частково. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 5000 грн на кожну із дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, 22.06.2023 року і до досягнення найсторшою дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, що стягується у твердій грошовій сумі підлягає відповідно до закону. В задоволенні решти позову - відмовити". В решті рішення суду - залишити без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із розрахунку заборгованості по аліментах (ВП [NUMBER]) проведеного старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби місті Львова ЗМУ МІО Ценюх Назарієм Богдановичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 466/6438/23, виданого 03.07.2024 Жовківським районним судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] щомісячно аліменти в розмірі 5000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом 22.06.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, вбачається, що боржнику [PERSON] нараховано аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа за період з 22.06.2023 по 25.02.2025 в сумі 203000,00 грн. Боржником сплачено 80809,24 грн. Заборгованість станом на 25.02.2025 становить - 122190,76 грн. Копію розрахунку скеровано сторонам виконавчого провадження. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 273 ЦПК України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Суд враховує, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 466/6438/23 оскаржувалось відповідачем в апеляційному порядку та постановою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2024 року змінено. Відтак, передбачене частиною першою статті 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникло з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів, тобто з 09 травня 2024 року. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 127/20291/16-ц та від 08 липня 2019 року у справі № 712/13276/16-ц, та враховується судом в даному випадку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, стороною відповідача спростовано презумпцію вини платника аліментів у виникненні прострочення виконання своїх зобов`язань за період з 22 червня 2023 року до 09 травня 2024 року. В період з 22 червня 2023 року до 09 травня 2024 року рішення про стягнення аліментів не набрало законної сили у зв`язку із його оскарженням в апеляційному порядку, а тому умисно ухилятись від його виконання не можливо. Підстав для притягнення особи до відповідальності за ухилення від виконання судового рішення, яке не набрало законної сили, не передбачено. Таким чином, у позивача є право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів з 10 травня 2024 року, яка може бути стягнута з першого числа наступного місяця, тобто з 01 червня 2024 року. Відтак представленийстороною позивача розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, з якого вбачається, що сума пені за період з червня 2023 по лютий 2025 року становить 181900 грн, не є належним доказом у справі та не береться судом до уваги. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Отже, за порушення зобов`язання зі сплати аліментів у позивача є право стягнути пеню починаючи з 01 червня 2024 року. Позивачем заявлено період стягнення пені з 22 червня 2023 року до 25 лютого 2025 року. Суд дійшов висновку, що прострочення обов`язку сплати аліментів за період з 22 червня 2023 року до 09 травня 2024 року взагалі не було, оскільки рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили лише 09 травня 2024 року, тому підстави для стягнення пені за заявлений позивачем період відсутні. Доводи позивача про стягнення пені за період до набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів з тієї підстави, що заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року аліменти стягнуто з 22 червня 2023 року, а отже, обов`язок зі сплати аліментів встановлено з 22 червня 2023 року, є безпідставними, оскільки вказане судове рішення встановлює обов`язок зі сплати аліментів, тоді як порушення зобов`язання зі сплати аліментів, що є підставою для стягнення неустойки, починаються від дати набрання законної сили рішенням про стягнення аліментів. Із розрахунку заборгованості по аліментах (ВП [NUMBER]) проведеного старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби місті Львова ЗМУ МІО Ценюх Н.Б. при примусовому виконанні виконавчого листа № 466/6438/23, вбачається, серед іншого, що сума заборгованості за червень 2024 становить 10000.00 грн; за липень 2024 становить 10000.00 грн; за серпень 2024 року становить 0,00 грн; за вересень 2024 року становить 10000,00 грн; за жовтень 2024 року становить 10000,00 грн; за листопад 2024 року становить 0,00 грн; за грудень 2024 року становить 0,00 грн; за січень 2025 року становить 10000,00 грн; за лютий 2025 року становить 0,00 грн. Таким чином, для розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2024 по 25.02.2025 враховуємо заборгованість, яка існує за червень, липень, вересень, жовтень 2024 і січень 2025, по 10 000 грн кожного місяця. Дата, до якої повинна бути здійснена сплата аліментів 22 число кожного місяця. Пеня обчислюється відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України. МісяцьСума боргу (грн)Строк сплатиПочаток простроченняКінець розрахункуКількість днівПеня (грн) Червень 202410 000,0022.06.202423.06.202425.02.202524810 000,00 Липень 202410 000,0022.07.202423.07.202425.02.202521810 000,00 Вересень 202410 000,0022.09.202423.09.202425.02.202515610 000,00 Жовтень 202410 000,0022.10.202423.10.202425.02.202512610 000,00 Січень 202510 000,0022.01.202523.01.202525.02.2025343 400,00 Разом:43 400,00 Суд, здійснивши розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, встановив, що загальна сума пені за період із 01.06.2024 до 25.02.2025 складає 43 400,00 грн. Відповідач просить зменшити розмір неустойки з урахуванням його матеріального стану до 2000 грн, в обгрунтування чого покликається на довідку про доходи Вих.№1 від 17.07.2025, з якої вбачається, що така видана [PERSON] , у тому, що він працює в Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКОЛАЙФ " з 12.12.2012. На даний момент займає посаду директора. Дохід за період з 01.05.2024 по 30.11.2024 склав 105 000,00 грн. Травень 2024 - довиплати 12 075.00 грн, червень 2024 - до виплати 12 075.00 грн, липень 2024 - до виплати 12 075.00 грн, серпень 2024 - до виплати 12 075.00 грн, вересень 2024 - до виплати 12 075.00 грн, жовтень 2024 - до виплати 12 075.00 грн, листопад 2024 - до виплати 12 075.00 грн, тобто разом до виплати 84 525.00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Доводи відповідача про те, що несвоєчасна сплата аліментів в червні, липні, вересні, жовтні 2024 року і в січні 2025 року були обумовлені матеріальною скрутою, оскільки розмір аліментів становить 10000 грн, а заробітна плата відповідача - 12000 грн, що призводить до того, що відповідач повинен позичати кошти в одні місяці для сплати аліментів і відповідно повертати борги в інші місяці, суд оцінює критично, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Сама лише довідка про доходи Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКОЛАЙФ " не є достатнім доказом скрутного матеріальноо стану відповідача. Суд також враховує, що наведений вище розмір неустойки (пені) за період з 01.06.2024 до 25.02.2025 не перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами за вищевказаний період. Враховуючи загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 ст. 196 СК України та зменшення розміру неустойки. Установлені судом обставини та зібрані по справі докази, оцінені кожен окремо на їх належність, достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, за правилами ст. 89 ЦПК, свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача у розмірі 43400 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача на 36 %, а тому до стягнення із відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог позивача по справі, а саме у розмірі 436 грн (36 % від 1211.20 грн).

Outcome: partial