Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Бігус Сергія Борисовича звернулася із позовом до Баришівського районного суду Київської області про стягнення грошової суми із [PERSON] . В.о. голови Баришівського районного суду Київської області Литвиненко О.Л. справу передано на розгляд до Березанського міського суду Київської області, в зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду даної справи. Згідно розпорядження голови Березанського районного суду Київської області Голік Г.К. справу передано на розгляд до Яготинського районного суду Київської області в зв`язку з тим, що у Березанському міському суді неможливо утворити склад суду для судового розгляду даної цивільної справи, внаслідок заявлення суддями Голік Г.О. та Лялик Р.М. самовідводів та закінченням повноважень у суддів Дудар Т.В. та Капшученко І.О.. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду вказана справа 05.04.2019 року розподілена на суддю Литвин Л.І.. Ухвалою судді від 11.04.2019 року справу прийнято суддею до свого провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 21.08.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 23.10.2019 року ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 21.08.2019 року скасовано та направлено для продовження розгляду до Яготинського районного суду Київської області. Розпорядженням № 76 від 27.09.2021 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя [PERSON] звільнено з посади судді Яготинського районного суду Київської області у зв`язку із поданням заяви про відставку та головуючим суддею у вказаній справі обрано [PERSON] .. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року передано дану справу за підсудністю на розгляд до Баришівського районного суду Київської області. Постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2022 року ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року скасовано, а справу направлено до Яготинського районного суду Київської області для продовження розгляду. 31 січня 2022 року справа надійшла до Яготинського районного суду Київської області. Ухвалою судді від 01.02.2022 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] ввела в оману [PERSON] , як людину похилого віку, яка юридично необізнана, обманним шляхом заволоділа грошовими коштами в розмірі 20000 доларів США, та взяла такі грошові кошти для передання судді та обіцяла потім повідомити про підстави передання таких грошей. [PERSON] стверджує, що умовами договору про захист у кримінальному провадженні між нею та відповідачем не передбачали такого виду оплати у розмірі 20000,00 доларів США відповідачу. Грошовими коштами у розмірі 20000,00 доларів США відповідач незаконно заволоділа 28.12.2014 року та користується ними по день пред`явлення позову. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 316843,92 грн.. Рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 23.12.2016 року притягнуто адвоката Мнушкіну Людмилу Сергіївну до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України. Як встановлено вказаним рішенням, підставою для притягнення адвоката [PERSON] до дисциплінарної відповідальності із за вчинення дисциплінарного проступку і застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України було неправомірне заволодіння грошовими коштами гр. [PERSON] , яка здійснювала захист у кримінальній справі №1\\727\\4\\14 (кримінальна справа №727/11956/13-к в Шевченківському районному суді м. Чернівці та в апеляційній та касаційній інстанції. Дані обставини підтверджуються ксерокопіями вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2014 року у кримінальній справі №727\\11956\\13-к постановою апеляційного суду Чернівецької області від 29.05.2015 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 року. Відповідач у справі, окрім передбаченого між домовленістю між адвокатом та позивачем і сплаченою за період здійснення адвокатом функцій, попросила та отримала від позивача грошові кошти у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч)доларів США для передачі судді ніби то для того щоб [PERSON] звільнили з під варти у Шевченківському районному суді міста Чернівці на підставі виправдувального вироку. Однак 29.12.2014 року [PERSON] був засуджений з позбавленням волі. В подальшому відповідач запевнювала, що їй необхідні вказані грошові кошти для вирішення питання в апеляційній інстанції, але вирок відносно [PERSON] було залишено без змін. Позивач вказує, шо відповідач неодноразово обіцяла повернути отримані нею обманним шляхом грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч)доларів США, але кожного разу вигадувала різноманітні причини . Факт отримання відповідачем грошових коштів від позивача підтверджено звукозаписом телефонної розмови [PERSON] та адвоката [PERSON] .. Також факт неправомірного заволодіння відповідачем грошових коштів у розмірі 20 000 (двадцять тисяч)доларів США підтверджено рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 23.12.2016 року притягнуто адвоката [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України. Позивач стверджує, що між позивачем та відповідачем не існувало усної або письмової домовленості, що може бути кваліфіковано як укладення правочину, щодо оплати вказаних коштів в розмірі 20 000,00 доларів США, як гонорару адвокату, про що стверджувала відповідач. Позивач стверджує, що відповідач шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами позивача, скористалася її юридичною необізнаністю та похилим віком. Позивач стверджує, що представник позивача [PERSON] неодноразово звертався до відповідача про повернення безпідставно набутих коштів, якими заволоділа відповідач обманним шляхом, але відповідач грошові кошти не повернула, що підтверджено звукозаписом телефонної розмови. Будь-які розписки про повернення грошових коштів відповідачем позивачу, або її представнику відсутні. 14.05.2018 року представником позивача адвокатом Бігус С.Б. подано заяву про зміну підстав позову з котрої вбачається, що як було вказано у позовній заяві, підставою звернення до суду було порушення прав позивача зі сторони відповідача, яка скористалася похилим віком позивача, її юридичною необізнаністю, яка перебувала у безпорадному стані та намагалася захистити порушені права її сина [PERSON] у зв`язку із незаконним притягненням останнього до кримінальної відповідальності. Так позивач стверджує що між нею та відповідачем, як адвокатом, яка діяла як захисник обвинуваченого у кримінальній справі №727\\11956\\13-к, яка розглядалася Шевченківським районним судом м. Чернівці, було укладено договір про надання правової допомоги від 05.05.2014 року. Позивач стверджує, що відповідач обманним шляхом ввела позивача в оману та неправомірно заволоділа грошовими коштами у розмірі 20 000 (двадцять тисяч доларів США), про що сама визнала у телефонній розмові із сином позивача - [PERSON] , що підтверджено звукозаписом телефонної розмови, докази про що додано до матеріалів цивільної справи та підтверджено голос відповідача про її обіцянку повернути грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч доларів США) [PERSON] , які вона отримала від його матері [PERSON] , а також підтверджено висновком експерта, який також долучений до матеріалів справи. Також факт отримання від [PERSON] грошової суми у розмірі 20 000 (двадцять тисяч доларів США) встановлено Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.10.2016 року, про що не заперечувала відповідач під час розгляду цією комісією скарги [PERSON] .. Позивач стверджує, що не існувало між нею та відповідачем будь-яких домовленостей що грошова сума у розмірі 20000 (двадцять тисяч доларів США) саме гонораром відповідача на виконання угоди від 05.04.2014 року, будь-які угоди щодо визнання такої суми гонораром між позивачем та відповідачем не укладалось. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівців по кримінальній справі №727/11956/13-к, яка розглядалася Шевченківським районним судом Чернівецької області, у відповідності до ст. 72 КК України та в зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року, зараховано [PERSON] покарання у вигляді восьми років та шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна за винятком житла строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнено [PERSON] від відбування основного покарання. Після звільнення судом [PERSON] у січні 2016 року, позивачу стало відомо, що відповідач ввела позивача в оману коли запевнила останню, що завдяки відповідачу - син позивача [PERSON] буде за будь-яких обставин виправданий судом, за для чого позивач передала відповідачу грошову суму у розмірі 20 000 (двадцять тисяч доларів США) Після винесення обвинувального вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2014 року та засудження [PERSON] , відповідач вдруге обіцяла те, що вище вкладений обвинувальний вирок буде за будь-яких обставин скасовано в апеляційній інстанції та цією інстанцією буде виправдано [PERSON] , для чого їй необхідна раніше вже отримана нею від позивача грошова сума у розмірі 20 000 доларів США. Але згідно ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 29.05.2015 року, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2014 року - було залишено без змін. Відповідач також втретє обіцяла в позивачу те, що вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2014 року та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 29.05.2015 \~ \~ \~ \~року будуть скасовані, а [PERSON] буде виправданий у будь-якому випадку в суді касаційної інстанції. Так згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 року касаційні скарги [PERSON] , [PERSON] були залишені без задоволення. Після звільнення [PERSON] , він розповів позивачу що перебуваючи під вартою, мав телефонну розмову з відповідачем, яка повідомила його на які цілі вона отримала від [PERSON] грошову суму у розмірі 20 000 доларів США та навіщо відповідачу була така сума коштів а також розповіла, що така сума грошей їй насправді була потрібна для передання суддям за виправдувальний вирок суду. Проте відповідач цю грошову суму насправді не пропонувала суддям та не намагалася врегулювати з суддями, які розглядали справи у трьох інстанціях питання щодо виправдання [PERSON] , а залишила безпідставно вказану грошову суму у себе. Тому позивач вважає, що саме з часу звільнення від покарання її сина [PERSON] 04.01.2016 року, вона дізналася про порушення своїх прав відповідачем [PERSON] та про її протиправну поведінку як адвоката, у зв`язку із чим [PERSON] 09.02.2016 року було ініційовано звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області зі скаргою стосовно адвоката [PERSON] , яка заволоділа обманним шляхом грошовою сумою у розмірі 20 000,00 доларів США, як у подальшому виявилось, для передання цієї грошової суми суддям, але наміри свої не здійснила та не збиралася передавати таку грошову суму судцям, а постійно змінювала свої твердження щодо призначення такої грошової суми та неправомірно залишила цю грошову суму у себе. Позивач яка дізналася про порушення свого права відповідачем [PERSON] 04.01.2016 \~ \~ \~ \~року, звернулася із позовом до суду у лютому 2018 року, тобто в межах строку передбаченого ст. 257 ЦПК України. Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК припускає можливість визнання судом поважними певних причин пропуску позовної давності, однак не містить переліку таких причин. Виходячи з загальних засад цивільного (господарського) законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об`єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності. Позивач із вказаним позовом звернулася до суду за захистом свого порушеного права у лютому 2018 року. Позивач підтримує заявлені позовні вимоги, та з урахуванням цієї заяви щодо змін підстав позову, просить суд - задовольнити у повному обсязі позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми . Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 09.02.2023 року вищевказану справи призначено до судового розгляду. 28.03.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява від [PERSON] про застосування строків позовної давності ( а.с.178 т.5) з котрої вбачається, що 05.05.2014 року між адвокатом Мнушкіною Людмилою Сергіївною та громадянкою [PERSON] була укладена угода про надання правової допомоги, предметом якої був захист прав та законних інтересів її сина [PERSON] за обвинуваченням його в кримінальній справі у м. Чернівці. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, в своїй позовній заяві на аркуші 5, абзац 5 знизу, позивачка [PERSON] стверджує: «А саме, грошовими коштами у розмірі 20 000, 00 доларів США відповідач незаконно заволоділа [INFO] ». Таким чином, позивачці достовірно відомо і в своїй позовній заяві про стягнення з [PERSON] грошової суми нею чітко зазначена дата початку перебігу строку позовної давності - 28.12. 2014 року, термін якої сплинув ще 28.12. 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial