Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.06.2021 між позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №4785567, згідно з умовами якого відповідач отримав 9000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умов кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідач зі свого боку умови кредитного договору не виконав. Відповідно до умов кредитного договору, 27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №78-МЛ, де сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №4785567 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 19 154,42грн, з яких: 7092 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 11162,42грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 900грн прострочена заборгованість за комісією, а також сплачені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Встановлено, що 11.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір позики №4785567, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 9 000 грн строком на 30 днів, до 11.07.2021 (а.с.18-21). Відповідно до додатку №1 до договору про споживчий кредит №4785567 від 11.06.2021 між сторонами було погоджено графік платежів за договором (а.с.22). Згідно п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 900грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 3375грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.2 договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Кредитний договір підписаний [PERSON] електронним підписом відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора L40818 був надісланий на номер моб. телефону [NUMBER] (зворот а. с. 23). Згідно платіжного доручення №48520149 від 11.06.2021 ТОВ «Мілоан» було здійснено перерахування кредитних коштів [PERSON] в розмірі 9000 грн на підставі договору №4785567 (а.с.24). Відповідно із повідомлення АТ «Таскомбанк» від 19.08.2025 [PERSON] видано миттєву банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 11.06.2021 зараховано кошти в сумі 9000грн (а.с.48-49). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. На підставі укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору відступлення прав вимоги №78МЛ від 27 жовтня 2021 року до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зазначених в реєстрі, в тому числі [PERSON] за кредитним договором №4785567 від 11.06.2021 (а.с.26-31). З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що відповідно до кредитного договору №4785567 відповідачу 11.06.2021 перераховано кредитні кошти в сумів 9000грн, нараховано 900грн одноразову комісію за оформлення кредиту, та в межах кредитного договору проводились нарахування відсотків, згідно з відомості відповідач проводив оплати по погашенню заборгованості ( зворот а.с.24-25). Відповідно до договору факторингу №78-МЛ від 27 жовтня 2021 року за цим договором фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Мілоан») (ціна продажу) за плату, а клієнт (ТОВ «Мілоан») відступити факторові (ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (ТОВ «Мілоан»). Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Отже, конкретні суми грошових вимог що є предметом даного договору вказані в реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №78МЛ від 27 жовтня 2021 року вбачається, що за кредитним договором №4785567 від 11.06.2021, боржником якого є [PERSON] заборгованість становить 19154,42 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7092грн, залишок по комісії становить 900 грн, прострочена заборгованість за відсотками становить 11162,42 грн (зворот а.с.30). Таким чином, на підставі договору факторингу №78МЛ від 11 червня 2021 року до позивача перейшло право грошової вимоги в розмірі 19154,42грн. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» понесені витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у загальному розмірі 8000грн. На обґрунтування зазначених витрат представником позивача надані суду наступні докази: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між адвокатом Усенком М.І. та ТОВ «ФК «Кредит Капітал»; акт наданих послуг від 06.07.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Усенком М.І. (а.с.34-36). 10.07.2025 за вих.. номером 21492816 на адресу відповідача направлялася досудова вимога, щодо погашення заборгованості за кредитним договором №4785567 в розмірі 19154,42грн (а.с.32). Відповідач заперечень щодо розміру судових витрат не надав. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved