Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Акціонерне Товариство «ОТП Банк» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх кредитних зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.07.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2032093462, відповідно до умов якого відповідачка отримала два кредити одночасно: кредит на придбання товару у розмірі 14908,00 грн. та кредитну лінію зі встановленим кредитним лімітом. АТ «ОТП Банк» виконав свої зобов`язання у повному обсязі, але відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договорів, що спричинило виникнення заборгованості у сумі 27369,13 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 21446,95 грн., заборгованості за прострочене тіло кредиту 5922,18 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху. 11 червня 2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав в провадження суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, наддала в провадження суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також просила розстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік, оскільки має незадовільне майнове становище, а також на її утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 29.07.2020 року між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2032093462, на підставі якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує кредит на придбання товару у загальному розмірі 14908,00 грн. (а.с.38). Вказаний кредитний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і клієнту надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та/або (корпоративних). Тобто відповідачка отримала два типи кредиту одночасно: кредит у розмірі 14908,00 грн на придбання товару та кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту. Так, з п.3 кредитного договору вбачається, що попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 2032093462_CARD від 29.07.2020 року, відповідачка звернулася до банку з метою оформити поточний(картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. АТ «ОТП БАНК» взяло на себе відповідні зобов`язання з відкриття карткового рахунку та надання електронного платіжного засобу у вигляді картки MC GOLD. Вищевказаним пунктом кредитного договору визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, розмір процентної ставки на дату укладення Заяви-Анкети становить 5% в місяць, а впродовж пільгового періоду 0.01 % річних. 29.07.2020 року відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, в якому також було визначено, що кредитна лінія становить 4500,00 грн. з можливістю збільшення, строк кредитування 36 місяців з правом пролонгації (а.с.40). На виконання умов кредитного договору AT «ОТП Банк» Звіт-рахунок за період з 30.07.2020 року по 15.01.2025 року, сформованою станом на 05.02.2025 року, з якого вбачається фактичне користування відповідачкою картковим рахунком (а.с.17-37). Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідачка має заборгованість перед AT «ОТП БАНК» за Договором №2032093462_CARD від 29.07.2020 року станом на 15.01.2025 року в загальному розмірі 27369,13 грн (а.с.11-15). На підтвердження розбиття суми заборгованості позивач надає довідку про наявність заборгованості станом на 15.01.2025 року, відповідно до якої відповідачка має заборгованість за тілом кредиту 21446,95 грн., заборгованість за прострочене тіло кредиту 5922,18 грн.(а.с.16). Відповідно до\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із\~ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до\~статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої\~статті 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором та визнає спірну заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № №2032093462 від 29.07.2020 року у розмірі 27369,13 грн. Одночасно, суд вважає за можливе вирішити питання про розстрочення виконання рішення з таких підстав. До провадження\~суду надійшла\~заява відповідачки\~про розстрочення\~суми боргу\~на один\~рік рівними\~частинами,\~оскільки [PERSON] \~має скрутне\~матеріальне становище,\~її доходи\~складають за\~період з\~01.04.2025\~року по\~01.10.2025\~року 55035,12\~грн.,\~на підтвердження\~чого надано\~довідку про\~доходи ГО\~«Будинок захищеної\~старості» від\~09.10.2025\~року (а.с.137). Також відповідачка вказала, що має на утриманні чотирьої неповнолітніх дітей та надала копії свідоцтв про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також копію посвідчення [PERSON] як матері багатодітної сім`ї (а.с.138-142). Відповідно до ч. 7\~ст. 265 ЦПК України\~у разі необхідності в резолютивній частині також вказується, серед інших відомостей, про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. 1\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Статтею 129 - 1 Конституції України\~визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з ч. 2\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення закріплені в\~статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до\~ст. 33 Закон України «Про виконавче провадження»\~у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Згідно з ч.ч. 1, 3-5\~ст. 435 ЦПК України\~за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Враховуючи незадовільне матеріальне становище відповідачки, її статус як матері багатодітної сім`ї, через що вона не має можливості сплатити заборгованість єдиним платежем, але не намагається уникнути виконання рішення суду, суд вважає за можливе розстрочити відповідачці виконання рішення строком на 12 місяців. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи, що заява відповідачки про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу належить повернути з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Водночас, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved