Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

до суду надійшла заява громадянки [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. У своїй заяві заявниця вказує, що [PERSON] , померла [INFO] в с-щі Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок із присадибною земельною ділянкою, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належала спадкодавцю, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 19444589, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4065158. Спадкодавець [PERSON] доводиться їй рідною матір`ю, родинний зв`язок зі спадкодавцем підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , що підтверджує зміну дошлюбного прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вони постійно підтримували родинні стосунки, та як мати раніше проживала одна, то в останні роки життя, із урахуванням її похилого віку та періодичних випадків захворювань потребувала догляду. З початком війни, вона, починаючи з вересня 2022 року, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я матері, почала фактично постійно проживати разом із нею в її домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , доглядала за нею, вони мали спільний побут, взаємні сімейні права й обов`язки до дня смерті матері. Як спадкоємець за законом вона звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Рудого М.Є. із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус роз`яснив їй, так як в неї в довідці про реєстрацію місця проживання стоїть відмітка про реєстрацію (прописку) за іншою адресою, ніж у спадкодавця, тому відповідно до положень пунктів 3.21, 3.22, розділу 3. (Прийняття спадщини або відмова від її прийняття), [PERSON] (Видача свідоцтв про право на спадщину), «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, вона не може надати нотаріусу відповідного документа, який підтверджує її спільну реєстрацію за постійним місцем проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому для прийняття від неї заяви про прийняття спадщини і в подальшому оформлення її спадкових прав необхідно рішення суду щодо встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини. Отже, підставою звернення заявниці до суду із заявою стала постанова від 15.09.2025 року приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Рудого М.Є. про відмову заявнику у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що запропоновано звернутися до суду щоб підтвердити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. \~Крім того, заявниця вказує, що фактичні обставини проживання її разом зі спадкодавцем підтверджуються наданою Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області довідкою від 02.10.2025 року за № 107, де зазначено, що громадянка [PERSON] , за власний кошт поховала матір та актом обстеження житлово побутових умов від 02.10.2025 року № 733, складеним депутатом Томаківської селищної ради, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично, без реєстрації в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , разом однією сім`єю, починаючи з вересня 2022 року, постійно проживала із своєю рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , та доглядала за нею до дня її смерті, яка померла [INFO] в с-щі Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, та здійснила її поховання. Таким чином,\~заявниця просить\~суд встановити факт, що вона на час відкриття спадщини, а саме в момент смерті своєї рідної матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с-щі Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Крім того, заявниця пояснила, що з вересня 2022 року проживала разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Так, [PERSON] старший брат заявниці. Їх батько помер 18 років тому. Після смерті чоловіка матір заявниці шлюб не укладала. З початком війни стан здоров`я у матері заявниці погіршився, останній рік вона важко пересувалася, а перед смертю була лежачою. Самі ці підстави змусили заявницю постійно проживати із матір`ю та здійснювати за нею догляд. Також заявниця пояснила, що будинок належить матері на праві власності. Представник заявниці також підтримав заявлені вимоги, просить суд задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання. Заінтересована особа в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заявниці про встановлення факту, що має юридичне значення. Громадянин [PERSON] суду пояснив, що заявниця його старша рідна сестра. Саме вона здійснювала догляд за матір`ю, у зв`язку з чим проживала разом із нею. Оскільки матір була слабенька, сестра займалася доглядом матері, а саме: готувала їжу, прибирала, прала. Також сестра доглядала будинок. Заявник не міг здійснювати догляд, оскільки був постійно у роз`їздах. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухав заявника, її представника, заінтересовану особу, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Так, статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. Згідно з частинами першою четвертою статті\~12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом частини першої\~статті 293 ЦПК\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. А виходячи із змісту пункту 5 частини другої\~статті 293 ЦПК\~суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про\~встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2\~ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої\~статті 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей\~1268,\~1269 ЦК України\~свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою\~статті 29 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(у редакції, чинній на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 викладено правовий висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Наявність спору про право повинне встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір. Суд зауважує, що необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору (постанови Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21, від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19,від 31 травня 2023 року у справі № 357/11366/22). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 зі змінами, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право». Також суд враховує правову позицію викладену у Постанові Верховного суду у справі № 206/6186/18 від 21.09.2020, відповідно до якої «визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права». Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Верховного суду від 23.12.2020 у справі № 682/1303/19, у справі № 644/9753/19 (постанова ВС від 26.08.2020), у справі № 644/9753/19 (постанова ВС від 03.02.2021). Питання щодо встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. В судовому засіданні було встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в смт. Томаківка, Дніпропетровської області, матір`ю якої вказана громадянка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Томаківським райбюро ЗАГС Дніпропетровської області, актовий запис № 111. Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] громадянка [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб 06 серпня 1983 року, зареєстрований Відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому Дніпропетровської області, актовий запис № 340, після укладення шлюбу присвоєно дружині прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31 жовтня 2024 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), громадянка [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с-щі Томаківка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 686 від 31 жовтня 2024 року. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82539421 від 15.09.2025 року виданого приватним нотаріусом Рудим М.Є. внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: спадкова справа №74592882, спадкодавець: [PERSON] , [INFO] , дата смерті: [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є. від 15.09.2025 року, громадянці [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на підставі вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , після смерті громадянки [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19444589 від 08.07.2008 виданого ОКП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є громадянка [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину №832 від 02.07.2008 виданого Томаківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4065158 від 29.05.2013 виданого державним реєстратором Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області Микитюк Ю.М., громадянка [PERSON] є власником земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1225455100:03:001:0993, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,15 га. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов складеного 01 жовтня 2025 року, посвідченого секретарем Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Головко О.В. від 02.10.2025 року, обстежено житлово-побутові умови сім`ї [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , яка фактично постійно проживала без реєстрації в житловому будинку, разом однією сім`єю з матір`ю [PERSON] , [INFO] , доглядала за нею до дня її смерті, яка померла [INFO] , про що засвідчили представники громадськості [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області №107 від 02.10.2025 року громадянка [PERSON] , [INFO] , здійснювала поховання матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за власний рахунок. Кошти з бюджету Томаківської селищної ради не виділялись. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою заявниці та проживає по [ADDRESS] . ЇЇ сусідкою також була громадянка [PERSON] . Довгий час вона хворіла. Починаючи з 2022 року, її доглядала заявниця. На час смерті [PERSON] вони проживали вдвох. Крім того, свідок пояснила, що заявниця здійснювала догляд за матір`ю, в будинку завжди було прибрано та чисто. За цією адресою також знаходилися та на цей час знаходиться особисті речі заявниці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в [ADDRESS] . Так, [PERSON] була її сусідкою. В жовтні 2024 року вона померла. Починаючи з восени 2022 року, разом із нею проживала заявниця. Матір заявниці не виходила на двір та не мала змогу доглядати за собою. Догляд здійснювала заявниця. Заявниця також готовила їжу, прибирала, прала, доглядала за городом. Свідок бачила в цьому будинку особисті речі заявниця. І на цей час заявниця також проживає в будинку матері. Свідок не чула, щоб хтось заявляв вимоги відносно спадщини. Аналізуючи вищезазначені письмові докази, а також показання свідків [PERSON] та [PERSON] , суд приходить обґрунтованого висновку про необхідність задоволення вимог заявника відносно факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , оскільки заявник довів факт спільного проживання на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю, а відомостей щодо проживання заявниці постійно за іншою адресою, матеріали справи не містять. Судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved