Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У Заводський районний суд м. Миколаєва звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення частки у праві спільної часткової власності. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є одним із співвласників житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та на підставі договору дарування від 13.02.2015, вчиненого [PERSON] , їй належить 11/50 частки вказаного будинку. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2023 з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у спільній частковій власності: 1) виділено в натурі [PERSON] 21/100 частку; 2) виділено в натурі [PERSON] 1/5 частку; 3) встановлено порядок користування земельною ділянкою. Після набрання рішенням законної сили нерухомому майну, виділеному в натурі, присвоєно нові адреси: відповідно [ADDRESS] та [ADDRESS] . У зв`язку із виділенням двох співвласників в окремі адреси, наразі в реєстрі майнових прав за вказаною адресою відсутня 100% частка. За такого позивач не має можливості реалізувати своє законне право володіння та розпорядження, у зв`язку із чим виникла необхідність у встановленні частки в судовому порядку, що стало підставою для звернення до суду. 18 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 18 серпня підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача адвокат Радіонова В.Є., подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі позивачки, задовольнивши позовні вимоги. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився. Рекомендовані поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». \~ \~ \~ \~Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280, ст. 281 ЦПК України провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд ураховує наступне. Згідно з вимогами\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є одним із співвласників житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 11/50 частки у вказаному будинку вона отримала на підставі договору дарування від 13.02.2015, вчиненого [PERSON] . Вказане підтверджується зазначеним договором (а.с. 7-8) та Витягом з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33617098 від 13.02.2025 (а.с.9). Іншими співвласниками були: [PERSON] , якому належить 37/100 частки; [PERSON] , якому належало 1/5 частка; [PERSON] , якій належало 21/100 частки. У сукупності усі частки співвласників складати одну цілу. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2023 у справі №487/4325/18 (провадження №2/487/14/23) ухвалено, зокрема: Виділити в натурі [PERSON] 21/100 частку з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у спільній частковій власності, згідно із висновком експерта від 23.09.2021 № КСЕ19/115-20/16278, а саме: у житловому будинку літ. «А-1» групу приміщень № 5: 5-1 гостьова 11,2 кв. м; 5-2 житлова 12,4 кв. м; 5-4 коридор 3,5 кв. м; 5-5 кухня 13,0 кв. м; 5-6 санвузол 3,0 кв. м; житлова 27,0 кв. м, що разом по групі приміщень № 5 складає 70,1 кв. м; господарські будівлі та споруди: 1/2 сараю літ. «Б» пл. 2,5х2,9=7,3 кв. м; гараж літ. «Т» пл. 21,1 кв. м; альтанка літ. «Ч» пл. 5,9 кв. м, що разом складає 34,3 кв. м. Виділити в натурі [PERSON] 1/5 частку з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у спільній частковій власності, згідно із висновком експерта № 125-006/1 від 12.04.2019, а саме: у житловому будинку літ. «А-1» квартира [ADDRESS] : 4-1- коридор пл. 9,3 кв. м; 4-2- житлова пл. 19,6 кв. м; 4-3- житлова пл. 24,5 кв. м; 4-4- санвузол пл. 2,4 кв. м, що разом по квартирі [ADDRESS] складає 55,8 кв. м; літ. «Ж» - сарай пл. 10,5 кв. м. Рішення набрало законної сили 08.01.2024. Після цього [PERSON] та [PERSON] зареєстрували вказане рішення в реєстрі майнових прав на нерухоме майно за присвоєними новими адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 14-15) Після набрання\~рішенням законної\~сили нерухомому\~майну,\~виділеному в\~натурі, присвоєно нові адреси: [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується листом КП Миколаївське МБТІ №2-4420 від 07.07.2025 (а.с.16). У зв`язку із виділенням двом співвласникам їх часток в натурі та присвоєнням окремих адрес, наразі в реєстрі майнових прав за вказаною адресою відсутня ціла 100% частка. При цьому, відповідно до згадуваного листа КП Миколаївське МБТІ частки співвласників були перераховані. Так, ідеальні частки до перерахунку складали: [PERSON] 11/50 та [PERSON] 37/100, а після перерахунку: [PERSON] 57/100 та [PERSON] 43/100. При цьому суд ураховує, що право власності позивачки на 11/50 частки домоволодіння в порядку дарування [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 14). Згідно з ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно\~ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 1, ч. 3 ст. 364 ЦК України). У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч. 2 ст. 367 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та витребуваної інвентарної справи №286 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] \~та [PERSON] \~здійснили виділ\~своїх часток\~(21/100\~та 1/5)\~в натурі, внаслідок чого часки сторін 37/100 та 11/50 не складали однієї цілої, а тому КП ММБТІ було здійснено їх перерахунок відповідно до якого частка позивачки становить 43/100 та відповідача - 57/100 відповідно. Частиною першою\~статті \~ 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. З урахуванням фактичних обставин справи та норм матеріального права, суд вважає, що з метою реалізації позивачем свого законного права на володіння та розпорядження своєю власністю, її право підлягає захисту шляхом задоволення позову, який, на переконання суду, є обгрунтованим та доведеним. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved