Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

29.09.2025 року Орган опіки та піклування Калинівської міської ради в особі представника звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з вказаним вище позовом про відібрання у [PERSON] , [INFO] , малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися малолітня [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно повідомлення старости Уладівського старостинського округу працівниками служби у справах дітей та сім`ї та відділення соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді КУ «Територіальний центр надання соціальних послуг» Калинівської міської ради 18 серпня 2025 року було здійснено виїзд у сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Виявлено, що за даною адресою разом з [PERSON] проживає її малолітня онука - [PERSON] , [INFO] . Отримати конкретну інформацію від [PERSON] щодо батьків дитини не вдалося - вона лише сказала, що мама дитини мабуть проживає у Вінниці, засобів зв`язку з нею не має. Надати будь-які документи на дитину [PERSON] відмовилась, їй наголосили про необхідність навести лад в будинку, знайти як зв`язатися з мамою дитини. 22 вересня 2025 року, за результатами чергового, спільного з відділенням соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді КУ «Територіальний центр надання соціальних послуг» Калинівської міської ради, виїзду у село Уладівське виявлено, що ситуація щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з бабою - [PERSON] , без реєстрації за адресою: [ADDRESS] зовсім не покращилась. Умови проживання за даною адресою не відповідають жодним загальноприйнятим та санітарним нормам: безлад, бруд, антисанітарія. [PERSON] на час приїзду перебувала у стані зміненої свідомості, спілкуватися була не в змозі. Згідно усної інформації, отриманої від старости Уладівського старостинського округу, [PERSON] має важке захворювання, що також ускладнює дану ситуацію. Згідно інформації, отриманої від хрещеної дівчинки - [PERSON] , з`ясовано, що мати дитини [PERSON] , проживає у м. Вінниці, до дитини зовсім не приїжджає та не цікавиться нею. [PERSON] надала копію свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] та контакти батьків. У телефонній розмові з [PERSON] їй було повідомлено про стан дитини, умови, в яких вона проживає та наголошено про необхідність терміново приїхати до дитини та з`явитися до Служби у справах дітей. [PERSON] залишила малолітню дитину в небезпечних умовах, дитиною не цікавиться та не піклується про неї - фактично самоусунулась від її утримання та виховання. Відомості про батька записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеного згідно додатку 10 до Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 р. №585), визначено рівень безпеки дитини дуже небезпечним, який передбачає негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною. На засіданні виконавчого комітету Калинівської міської ради прийнято рішення від 22.09.2025 року № 683 «Про негайне вилучення з сім`ї дитини [PERSON] , [INFO] » з родини баби - [PERSON] , де вона проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дитини. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Уповноважений представник Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява за підписом начальника служби Коваль І. про розгляд справи у відсутність представника служби. Уповноважений представник відділення соціальної роботи сім`ї, дітей та молоді КУ «Територіальний центр надання соціальних послуг» Калинівської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча про дату судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки до суду не повідомив. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вирішуючи позовну вимогу про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав суд застосовує такі норми права. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У частині 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наданих стороною позивача доказів судом установлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний розвиток, байдуже ставиться до її життя та існування. Тому суд вважає, що залишення дитини у відповідачки є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, у зв`язку з чим, в інтересах дитини її необхідно відібрати у матері без позбавлення її батьківських прав, передавши Органу опіки та піклування Калинівської міської ради. Водночас суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає до задоволення і буде відповідати інтересам дитини. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд застосовує такі норми права. Частиною 4 ст. 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом установлено, що [PERSON] допомоги на утримання малолітньої дитини [PERSON] не надає, хоча зобов`язана утримувати її до досягнення нею повноліття і відібрання у неї дитини без позбавлення її батьківських прав, не звільняє її від цього обов`язку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде розумним, справедливим та зваженим. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в розмірі 3028,00 грн. судом покладається на відповідача. На підставі ст.18, ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 170, 180-184, 191 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 80, 81, 141, 200, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved