Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 30.12.2024 року звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4032357 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно Договору відповідач отримав кредит у сумі 10000 грн., строком на 350 днів: з 4 жовтня 2023 року по 18 вересня 2024 року. На підставі погоджених умов ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 5 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4032357 про надання коштів у сумі 5000 грн. на умовах споживчого кредиту від 4 жовтня 2023 року. Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 24 травня 2024 року було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4032357 від 4 жовтня 2023 року. Неналежне виконання відповідачем договору призвело до утворення заборгованості в сумі 102830 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 15000 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором 69830 грн.; нарахованих позивачем проценти за 60 календарних днів 18000 грн. Крім того, 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 7137002 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно Договору відповідач отримав кредит у сумі 8300 грн., строком на 360 днів: з 4 жовтня 2023 року по 28 вересня 2024 року. На підставі погоджених умов ТОВ «Авентус УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 27 травня 2023 року було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7137002 від 4 жовтня 2023 року. Неналежне виконання відповідачем договору призвело до утворення заборгованості в сумі 33405,84 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 8300 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором 15195 грн. 64 коп.; нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 9910 грн. 20 коп. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». На підставі викладеного просили стягнути з [PERSON] заборогованість в сумі 136235,84 грн. , сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. ( том 1 а.с.1-36). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1005850 від 2 січня 2025 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (том 2 а.с.65). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін; відповідачу запропоновано у визначений судом строк подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надати відзив на позовну заяву (том 2 а.с. 66). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі ( том 2 а.с. 85-86). Постановою Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2025 року залишено без змін (том 2 а.с.236-244). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року витребувано у Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] ( том 2 а.с. 202-203). Зазначена інформація надійшла до суду 4 квітня 2025 року (а.с.207-208). Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом надіслання судової повістки в електорнний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, до суду не з`явився, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4032357 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ( том 1 а.с.67-84). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 4 жовтня 2023 року по 18 вересня 2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» (а.с.154). Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 05 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4032357 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04 жовтня 2023 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору) Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ( том 1 а.с.155). Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 15000 грн. Відповідач не виконав своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до Відповідача ( том 1 а.с.165-174). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Крім того, 4 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 7137002 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом No205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору, з урахуванням Додаткової угоди до Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 8300 грн. (п. 1.3. Кредитного договору з урахуванням Додаткової угоди до Договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (28.09.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору з урахуванням Додаткової угоди до Договору. Відповідно до умов Додаткової угоди до Договору Сторони домовились збільшити суму кредиту на 3000 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: 1.1 Викласти п.1.3 Договору в новій редакції: «1.3. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 8300. Тип кредиту кредит.» Додаткова угода була підписана Відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C8893», після чого Відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8300 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 8300 грн. Відповідач не виконав своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу № 24.05/24-Ф за плату відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до Відповідача ( том 1 а.с.177-186). Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 136235 грн. 84 коп., а саме: - за договором № 4032357 - 102830 грн., що складається з суми заборгованості з тіла кредиту 15000 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором 69830 грн.; нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів 18000 грн.; - за договором № 7137002 - 33405,84 грн., що складається з суми заборгованості з тіла кредиту 8300 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором 15195,64 грн.; нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів 9910,20 грн. Наявну заборгованість позивач підтверджує відповідними розрахунками. Факт отримання [PERSON] на емітовані платіжні карти № [NUMBER] та [NUMBER] у АТ КБ "Приватбанк" 04.10.2023 року - 10000,00 грн., 05.10.2023 року - 5000,00 грн., 04.10.2023 року - 8300,00 грн. підтверджується наданою банком інформацією (том 2 а.с. 207-208). Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції (далі Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 3 \~Закону № 675-VIII : електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 \~Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-комунікаційних\~системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~ № 675-VIII передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~ "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Частина 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов таких висновків. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитних договорів, що врегульовано статтею 1054 ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно з вимогами (стаття 1054 ЦК України). Позивач та відповідач уклали між собою електронні кредитні договори. Договіри укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позичальником та відповідачем електронним підписом. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема Законом України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. Обов`язок сторони виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України. У правовідносинах з приводу яких позивачем порушено цей спір, у порушення означених вимог ЦК України, Закону про електронну комерцію, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у встановлені строки запозичені суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 23300 грн. (15000 грн. + 8300 грн.= 23300 грн.) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтями 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Як вбачається із копії військового квитка [PERSON] та довідки Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного від 17 січня 2025 року № 102 відповідач перебуває на військовій службі у Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного ( том 2 а.с.77-82). Згідно ст. 3 ЗУ "Про збройні сили України" організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій. При цьому, в силу ст. 6 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів є одним з видів військової служби. Таким чином відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». Враховуючи встановлені обставини та наведені положення законодавства, суд вважає, що умови договору про зобов`язання позичальника крім суми позики сплатити на користь позикодавця проценти не підлягають застосуванню, як такі, що суперечать закону. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією № 4183 від 19 грудня 2024 року (а.с. 63). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково (17%), судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 411 грн. 80 коп. Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Згідно ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Згідно ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ Відповідно до положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду договір про надання правової допомоги № 10-12/24 від 10 грудня 2024 року (а.с.46-48). Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 15000 грн., проте матеріали справи не містять доказів про те, що такі витрати були необхідними у даній справі, враховуючи її типовість для позивача. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Outcome: partial