Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

17 червня 2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] з вказаною заявою, мотивуючи тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді частки житлового будинку в [ADDRESS] . [PERSON] ніколи одружена не була, дітей не мала. 26.06.2014 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Герасименко Лідією Юріївною було заведено спадкову справу №94/2014 після смерті [PERSON] . 06.06.2025 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №295/02-31 державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Герасименко Л.Ю. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки згідно поданих заявником документів неможливо встановити родинні стосунки зі спадкодавцем, не були зареєстровані за однією адресою, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк вона не подавала. Щодо родинних стосунків [PERSON] та [PERSON] зазначила наступне: її дошлюбне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, її батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Свідоцтва про народження її батька та тітки не збереглись, тому докази родинних стосунків обґрунтовує тим, що і батько і тітка були зареєстровані за однією адресою [ADDRESS] з 14.07.1976 по 24.08.2010 та з 11.10.1980 по 16.01.2014 р. відповідно та місце їх народження Устимівка Васильківського району Київської області. [PERSON] посилалась також на записи Погосподарських книг с. Устимівка Васильківського району Київської області за 1944-1960 роки, де мітяться записи про родинні стосунки сім`ї [PERSON] , додала сімейні фотографії, письмові докази витрат щодо спільного побуту та показання свідків, які знали її родину. Щодо спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останньої ( [INFO] ) зазначила наступне: заявниця зареєстрована та проживавала в [ADDRESS] з 01.01.1964 р. по 13.10.1984 р., тобто за тією ж адресою, що і [PERSON] . З 17.10.1984 р., адреса місця її реєстрації [ADDRESS] . Однак вона проживала без реєстрації місця проживання зі своєю тіткою, [PERSON] однією сім`єю з 2009 року до дня її смерті [INFO] та вели спільне господарство, тому вважала себе такою, що спадщину прийняла, вважає цей будинок батьківським, оскільки в ньому виросла та була зареєстрована, в подальшому проживала без реєстрації. Зазначила, що спір про право стосовно спадкового майна відсутній. Процесуальні дії та рішення у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.06.2025 справу передано судді Мартинцовій І.О. 07.07.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, витребувано у Гребінківської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи №94/2014, витребувано у Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції актові записи про народження [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала, просила її задовольнити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував та просив задовольнити заяву в повному обсязі. Пояснив, що він є рідним братом заявниці. Із дитинства він із сестрою та своїми батьками жили за адресою [ADDRESS] . [PERSON] (його та заявниці батько) та [PERSON] (його та заявниці тітка) були рідними братом та сестрою. Тітка своєї родини не мала, тому головою їх сім`ї був його батько [PERSON] , який весь час опікувався сестрою. Вони жили дружно однією сім`єю. Він підтверджує, що його сестра (заявниця у справі) дійсно проживала із тіткою до дня її смерті, доглядала за нею. Ковалівська сільська об`єднана територіальна громада Білоцерківського району Київської області, в особі Ковалівської сільської ради свого представника судове засідання не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглянути заяву без їх участі за наявними матеріалами справи, проти задоволення заяви не заперечують. Гребінківська державна нотаріальна контора також направила до суду заяву, у якій просила розглядати справу без участі представника. У судовому засіданні 07.10.2025 заслухані пояснення представника позивача, заінтересованої особи [PERSON] , допитані свідки та оголошено перерву до 05.11.2025. Представник позивача 08.10.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] також подав до суду заяву із проханням справу розглядати без його участі. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено. У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 17 січня 2014року виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Васильківського району (а.с.32). 26.06.2014 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Герасименко Лідією Юріївною заведено спадкову справу №94/2014 після смерті [PERSON] . Спадкова справа була заведена за заявою [PERSON] , яка успадкувала за заповітом земельний і майновий пай СВК «Устимівський», який належав [PERSON] . [PERSON] не перебуває у родинних стосунках з [PERSON] , а є дружиною [PERSON] , який є братом заявниці. 06.06.2025 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №295/02-31 державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Герасименко Л.Ю. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , оскільки згідно поданих заявником документів неможливо встановити родинні стосунки зі спадкодавцем, не були зареєстровані за однією адресою, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк вона не подавала (а.с.14). Відповідно до відповіді Державного архіву Київської області від 03.06.2025, №08-08/1089 книги актових записів про народження громадян с.Устимівка Васильківського району Київської області за 1930 та 1935 роки на зберігання до архіву не передавались. Спадкове майно складається з частки будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свої родинні відносини із тіткою заявниця підтверджує наступними доказами: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.06.2021 [PERSON] народилась [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.19) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2083 [PERSON] та [PERSON] 21.05.1983 одружились. Після одруження заявниця змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.20). [PERSON] народився в с. Устимівка Васильківського району Київської області [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] з 14.07.1976 р. по день смерті ( [INFO] ), що підтверджується копією паспорта де міститься відмітка Васильківського міськвідділу ГУ МСВ України в Київській області (а.с.35) [PERSON] народилася в с. Устимівка Васильківського району Київської області [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] з 11.10.1980 р. по день смерті ( [INFO] ), що підтверджується копією паспорта де міститься відмітка Васильківського міськвідділу ГУ МСВ України в Київській області (а.с. 33 зворот) Таким чином батько та тітка заявниці народились в селі Устимівка Васильківського району Київської області та були зареєстровані та проживали за однією адресою. Судом встановено, що [PERSON] та [PERSON] проживали в одному господарстві за вищевказаною адресою, про що є записи в Погосподарських книгах с.Устимівка Васильківського району Київської області за 1944-1960 роки, де містяться записи про їх родинні стосунки, а саме: голова сім`ї - [PERSON] , дочка - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.61-66) На підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю до дня смерті тітки заявниця надала: - \~ \~ \~ \~акт про спільне проживання осіб на день смерті, виданим старостою Устимівського старостинського округу Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київької області від 10 червня 2025 року (а.с.53), - \~ \~ \~ \~довідку про склад сім`ї №110 від 10.06.2025 р. (а.с.65), - \~ \~ \~ \~довідку №113 від 10.06.2025 р. (а.с.66) - \~ \~ \~ \~копію техпаспорта на будинок, відповідно до якого вбачається, що будинок не поділений, має один вхід ; - \~ \~ \~ \~копію договору від 30.11.2013 року укладеного між [PERSON] та Фоп [PERSON] на встановлення вхідних дверей за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, судом досліджено ряд поданих заявником копій сімейних фотокарток (а.с.67-71). В судовому засіданні були допитані свідки. Так свідок, [PERSON] , пояснила, що проживає за адресою [ADDRESS] та були сусідами з сім`єю [PERSON] , які проживали по цій [ADDRESS] . [PERSON] виросла в цій хаті, разом з нею вона гуляла в дитинстві на одному вигоні та неодноразово була в їх хаті. Коли [PERSON] батько захворів, він потребував постіного догляду, вона у 2009 році переїхала у цю хату. Знала її тітку, [PERSON] , жили дружно однією сім`єю, хата не поділена на частини, все було спільне, [PERSON] купувала холодильник, пилосос, телевізор у хату, тітку доглянула та поховала за свій рахунок. Так свідок, [PERSON] , пояснила, що проживає по сусідству з сім`єю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , її будинок знаходиться майже напроти їх будинку через дорогу. Вона щодня бачила [PERSON] , як та жила там з 2009 року, причиною переїзду стала необхідність догляду її батька та тітки, батько був вчителем, захворів на психічну хворобу, сам боявся залишатись, тітка хворіла і матері [PERSON] було важко самій справлятись, тому [PERSON] переїхала до них у 2009 році, проживали однією сім`єю, спільно платили комунальні, бачила як [PERSON] купувала продукти та готувала на всіх, робила ремонти в цій хаті, вставляла двері, купувала побутову техніку. Так свідок, [PERSON] , пояснив, що проживає через тин з сім`єю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , бачив як всі спільно обробляли город, восени робили консервацію на всю родину. Знав [PERSON] тітку, батька та їх матір [PERSON] , яка дуже правильно виховувала своїх дітей, вони були працьовиті. [PERSON] з 2009 року проживала у цій хаті, доглядала їх: і тітку, і батька, допомагала матері. Проживала до смерті тітки, поховала її. Хата не поділена має один вхід. Зараз в хаті ніхто не проживає. [PERSON] відрізали ногу через цукор в крові, її забрала до себе донька, город біля хати засіяли, щоб не росли бур`яни. Нормативно-правове регулювання та оцінка суду. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як передбачено ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. До осіб, що походять один від одного, належать пращури та їхні нащадки як чоловічої, так і жіночої статі (наприклад, прадід, дід, мати, дочка, онук, правнук та ін.). Крім того, існує також поняття походження осіб від спільного пращура, до яких належать рідні і двоюрідні брати та сестри, дядьки (тітки), племінники (племінниці). Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно із пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини . Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 та підтримується у Постановах КЦС ВС від 01.07.2020р. у справі № 222/1109/17, від 22.09.2021р. у справі № 227/3750/19 та інших. Відповідно до цієї правової позиції, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зазначив, що вона вимагає наявність фактичного проживания спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Цю правову позицію підтримав КЦС ВС у постанові від 24.08.2022 року у справі № 538/2344/20. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Приймаючи до уваги вищенаведене, правові позиції з цього приводу, враховуючи те, що заявниця позбавлена можливості захистити свої права у інший позасудовий спосіб, а факти, які просить встановити заявниця, підтверджуються письмовими матеріалами справи та показаннями свідків, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими та доведеними, що є підставою для задоволення заяви в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved