Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - відповідач-1, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - відповідач-2, ТОВ «УБКІ»), в якому просить: - визнати договір позики № 494647 від 27.08.2017 року, за яким було відступлено право вимоги Новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за договором факторингу № ПК-03/02/2020 від 03.02.2020 р., неукладеним [PERSON] з первісним Кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів»; - визнати договір позики № 100034324 від 07.10.2017 року, за яким було відступлено право вимоги Новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за договором відступлення прав вимоги № ВГ-1/2 від 23.08.2018 року неукладеним [PERSON] з первісним Кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Гроші всім»; - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії [PERSON] інформацію про заборгованість за договором позики № 100034324 від 07.10.2017 року та за договором позики № 494647 від 27.08.2017 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в 2022 році на особистий мобільний телефон позивача та на його поштову адресу надходили вимоги про необхідність погашення заборгованості перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Оскільки жодних договорів позики позивач не укладав, адвокат позивача Мондріч А.Є. звернулася до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з адвокатським запитом від 10.06.2022 року № 1006HК/22 про надання інформації та підтверджуючих документів про будь-які боргові зобов`язання позивача. У відповіді від 15.06.2022 року № 15.06.2022 на адвокатський запит ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано копії договору позики № 494647 від 27.08.2017 року, укладеного [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», копії заяви на отримання кредиту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті» та заяви-приєднання № 119153 до Договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті». Також у відповіді зазначено, що право вимоги за договором позики № 494647 від 27.08.2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором факторингу № ПК-03/02/2020 від 03.02.2020 року, та за договором позики № 100034324 від 07.10.2017 року - на підставі договору відступлення прав вимоги № ВГ-1/2 від 23.08.2018 року. Відтак, за [PERSON] обліковується борг у сумі 14 727,78 грн. за договором позики № 494647 від 27.08.2017 року, та заборгованість у розмірі 165 190,00 грн. за договором позики № 100034324 від 07.10.2017 року. Як вбачається із умов договору позики № 494647 від 27.08.2017 року, сторонами якого зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (позикодавець), та [PERSON] (позичальник), позикодавець передає позичальнику у власність суму позики в розмірі 600, 00 грн., а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики - до 10.09.2017 року (п. 1.1-1.4., 2.1 Договору). У пункті 2.2 Договору вказано, що позика надається позичальнику тільки за допомогою Веб-сайту позикодавця (mycredit.ua) за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 6.4 Договору останній набуває юридичної сили у момент надсилання Суми позики позикодавцем на банківський рахунок позичальника та діє впродовж всього Строку позики. Незалежно від Строку позики, цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Цей Договір може бути достроково розірвано за спільною згодою Сторін. Одностороннє розірвання цього Договору не допускається. Відповідно до пункту 6.10. Договору останній підписано Позикодавцем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статей 11 та 12 Закону України «Про електрону комерцію», цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. У заяві на отримання кредиту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті» зазначено, що клієнт [PERSON] просить надати кредит у розмірі 6 000,00 грн., строком на 21 день із 07.10.2017 року до 27.10.2017 року включно, на особисті цілі. Підпис клієнта «78044», дата: 07.10.2017 року. Як слідує з заяви-приєднання № 119153 від 07.10.2017 року до Договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті», підписанням цієї заяви [PERSON] підтверджує укладення договору про надання фінансового кредиту № 100034324 на наступних умовах: сума кредиту - 5 000,00 грн.; строк дії кредиту від 07.10.2017 року до 27.10.2017 року. Посилаючись на те, що договір позики № 494647 від 27.08.2017 року та договір позики № 100034324 від 07.10.2017 року позивач за допомогою електронного підпису не підписував, грошові кошти за такими договорами не отримував, а зазначені в них мобільний телефон та електронна пошта позивачу не належать, позивач просив визнати вказані договори позики неукладеними. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договорів позики неукладеними та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2023 року справа передана для розгляду судді Хайнацькому Є.С. у зв`язку з перебуванням судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. на лікарняному. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2024 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.08.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2024 року відкладено судове засідання на 05.11.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2024 року відкладено судове засідання на 06.03.2025 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договорів позики неукладеними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2025 року відкладено судове засідання на 23.07.2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2025 року відкладено судове засідання на 13.11.2025 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві на позов та заявах просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без його участі. Обґрунтовуючи відзив зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту не укладення ним договорів позики. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав відзив на позов, який ґрунтується на тому, що кредитний договір не визнаний недійсним, факт відсутності кредитного договору та заяви на використання та поширення інформації також не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що за умовами договору позики № 494647 від 27.08.2017 року, сторонами якого зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (позикодавець), та [PERSON] (позичальник), позикодавець передає позичальнику у власність суму позики в розмірі 600, 00 грн., а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики - до 10.09.2017 року (п. 1.1-1.4., 2.1 Договору). У пункті 2.2 Договору вказано, що позика надається позичальнику тільки за допомогою Веб-сайту позикодавця (mycredit.ua) за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 6.4 Договору останній набуває юридичної сили у момент надсилання Суми позики позикодавцем на банківський рахунок позичальника та діє впродовж всього Строку позики. Незалежно від Строку позики, цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Цей Договір може бути достроково розірвано за спільною згодою Сторін. Одностороннє розірвання цього Договору не допускається. Відповідно до пункту 6.10. Договору останній підписано Позикодавцем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статей 11 та 12 Закону України «Про електрону комерцію», цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. У заяві на отримання кредиту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті» зазначено, що клієнт [PERSON] просить надати кредит у розмірі 6 000,00 грн., строком на 21 день із 07.10.2017 року до 27.10.2017 року включно, на особисті цілі. Підпис клієнта «78044», дата: 07.10.2017 року. Як слідує з заяви-приєднання № 119153 від 07.10.2017 року до Договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті», підписанням цієї заяви [PERSON] підтверджує укладення договору про надання фінансового кредиту № 100034324 на наступних умовах: сума кредиту - 5 000,00 грн.; строк дії кредиту від 07.10.2017 року до 27.10.2017 року; проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 1,90 в день, що в рік становить 693,5 %, процента ставка за кредитом є фіксованою. У реквізитах заяви-приєднання № 119153 до Договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті» щодо позичальника [PERSON] вказано підпис клієнта «71464», дата: 07.10.2017 року. Із матеріалів справи слідує, що адвокат позивача Мондріч А.Є. звернулася до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з адвокатським запитом від 10.06.2022 року № 1006HК/22 про надання інформації та підтверджуючих документів про будь-які боргові зобов`язання позивача. У відповіді від 15.06.2022 року № 15.06.2022 на адвокатський запит ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано копії договору позики № 494647 від 27.08.2017 року, укладеного [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», копії заяви на отримання кредиту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті» та заяви-приєднання № 119153 до Договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвест Фінанс Сіті». Також у відповіді зазначено, що право вимоги за договором позики № 494647 від 27.08.2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором факторингу № ПК-03/02/2020 від 03.02.2020 року, та за договором позики № 100034324 від 07.10.2017 року - на підставі договору відступлення прав вимоги № ВГ-1/2 від 23.08.2018 року. Відтак, за [PERSON] обліковується борг у сумі 14 727,78 грн. за договором позики № 494647 від 27.08.2017 року, та заборгованість у розмірі 165 190,00 грн. за договором позики № 100034324 від 07.10.2017 року. Мотиви, з яких виходить cуд, та застосовані норми права За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Звернувшись із даним позовом до суду, позивач наголосив, що не укладав договір позики № 494647 від 27.08.2017 року та договір позики № 100034324 від 07.10.2017 року, не підписував дані договори за допомогою електронного підпису, та не отримував грошові кошти за такими договорами. Водночас, у випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність чи неукладеність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.05.2024 року у справі № 334/5347/22 зазначено, що якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08, 09, 22 лютого 2022 року у справах № 209/3085/20, у справі № 910/6939/20, у справі № 761/36873/18 та ін.) Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Даної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, в постановах від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку в задоволенні позовних вимог про визнання договору позики № 100034324 від 07.10.2017 року та договору позики № 494647 від 27.08.2017 року неукладеними відмовити. Оскільки позовна вимога про вилучення з кредитної історії [PERSON] інформації про заборгованість за договором позики № 100034324 від 07.10.2017 року та за договором позики № 494647 від 27.08.2017 року має похідний характер від основних позовних вимог про визнання вказаних договорів неукладеними, та не містить самостійного правового обґрунтування, суд дійшов висновку також відмовити в задоволенні даної похідної вимоги. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин суд вважає, що судові витрати по сплаті судового збору стягненню з відповідачів на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed