Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача Усенко Михайло Ігорович, діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02.07.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 21 липня 2025 року, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2368737 від 19.01.2021 року у загальному розмірі 19886,42 грн; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позов обґрунтовано тим, що\~19 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 2368737 у електронному виді, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у сумі 13500 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, в порядку, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. 11 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 72-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 2368737 від 19.01.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 19886 грн 42 коп. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 72-МЛ від 11.06.2021, з них: заборгованість за\~тілом кредиту\~ 11497,74\~грн.;\~ заборгованість\~за процентами\~ 8388,68\~грн. 10 липня 2025 року відповідачу надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості (досудову вимогу), але у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року справу прийнято до провадження Чернігівського районного суду Чернігівської області та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився. Через систему "Елетронний суд" надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал».\~ ( а.с. 54- 54 зворот., 4 зворот.). Відповідач у судовому засіданні 13 жовтня 2025 року позов не визнав в повному обсязі. Пояснив, що коли померли його батьки, він витратив значні кошти на їх поховання, що погіршило його матеріальне становище і виникла потреба в коштах. В подальшому через отримання закритої черпно-мозкової травми і проходження лікування , потреба в коштах не зменшилася, тому погасити кредит він не мав можливості. На яких умовах укладався кредит йому не відомо, так як він має погану память, що повязане з його травмою. Просить суд до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. У судовому засіданні оголошена перерва до 17 листопада 2025 року у звязку з тим, що інформація , що витребовувадася судом з АТ "Універсал Банк" станом на 13.10.2025 року до суду не надійшла. У судове засідання призначене 17.11. 2025 року сторони не зявилися. Дослідивши наявні в справі матеріали, оцінивши надані докази на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупність - з точки зору достатності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 19 січня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено Договір про споживчий кредит № 2368737 (індивідуальна частина), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 13500,00 грн строком на 150 днів, який відповідач зобов`язався повернути 18 червня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 6538,43 грн. ( а.с. 14 зворот.17-). Відповідно до п.1.4 Договору повернення кредиту та сплата процентів має здійснюватися позичальником відповідно до Графіку платежів, наведеному у Додатку № 1 до Договору. Остаточний термін повернення кредиту та сплати процентів: 18.06.2021. Відповідно до п.1.5. Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших (за весь строк кредитування) складають 6538 грн 43 коп. в грошовому виразі та 12,141.66 відсотків річних у процентному значенні. Тип процентної ставки: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за весь строк кредитування складає 20038 грн 43 коп. Відповідно до п.1.5.1 договору проценти за користування кредитом складають 6538 грн 43 коп., які нараховуються за ставкою 180,00 відсотків річних. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 360,00 відсотків річних ( п. 1.6 договору). Відповідно до п.2.1. Кредитного договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. У п.6.1 Договору вказано, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства. Як вбачається\~із п.\~6.2\~Договору, розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням па нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надасться Позичальником після шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником Товариству через Веб-сайт, або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277. Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Договір не містить електронного підпису \~ \~ \~ \~ відповідача. Відповідно до додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 2368737 від 19 січня 2021 року встановлюється Графік платежів, який визначає порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення. за договором про споживчий кредит ( а.с.18-19). В наданій Анкеті-Заяві на кредит № 2368737 від 19 січня 2021 року відображений процес оформлення та розгляду заяви 2368737 та погоджені умови кредитування по даній заяві ( а.с. 13 зворот. - 14). Також представником позивача до позовної заяви додано копію відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 2368737 ( а.с. 20 зворот. 22 зворот.). До позову додано довідку ТОВ «Мілоан», в якій зазначено, що [PERSON] , з яким укладено договір № 2368737 від 19 січня 2021 року ідентифікований товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор U25309, час відправки ідентифікатора позичальнику: 19.01.2021, о 15:33 години ( а.с. 19 зворот.). Відповідно до інформації Акціонерного товариства "Універсал-Банк" від 10.11.2025 року на імя [PERSON] емітовано банківську картку [NUMBER] , на яку 19.01.2021 року були зараховані кошти в сумі 13500 грн ( а.с 76) Відповідно до п.3.2.6. Договору, Товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію договору відступлення прав вимоги № 72-МЛ, укладеного 11 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги та акт приймання передачі реєстру боржників від 11 червня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № 72-МЛ від 11 червня 2021 року ( а.с. 23-27, 28). У наданому представником позивача витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 72-МЛ від 11 червня 2021 року ( а.с. 27 зворот.) зазначені номер кредитного договору, ІПН боржника, прізвище боржника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування. Відповідно до платіжного доручення № 33078 від 11.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал» перерахувало кошти у розмірі 5289786 грн 22 коп. ТОВ «Мілоан» оплати згідно договору відступлення права вимоги № 72-МЛ від 11 червня 2021 року ( а.с. 28 зворот.). Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження неможливості здійснювати погашення кредитної заборгованості відповідачем надано виписки з медичних закладів за період з 26.03.2020 року по 08.10.2025 року ( а.с 62-67), які суд не бере до уваги при ухваленні рішення з огляду на те, що останні датовані датами , що мали місце після укладення кредитного договору № 2368737 від 19 січня 2021 року. Також долучені медичні документи, враховуючи предмет позову не містять інформацію щодо предмета доказування, тобто є неналежними доказами в даній справі. Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За положеннями частини першої статті 1046\~\~ЦК України договір позики є укладеним\~\~з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Отже із аналізу вищезазначених норм матеріального права суд робить висновок, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю). З копії кредитного договору, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказаний договір не містить підпису [PERSON] за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Так, судом встановлено, що договір про споживчий кредит № 2368737 від 19.01.2021 не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача. Вищевказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що [PERSON] виявив волю на укладення кредитного договору, заборгованість за яким є предметом розгляду судом даної справи. Надана довідка про ідентифікацію (а.с. 19 зворот.) не є доказом підписання договору № 2368737 від 19 січня 2021 року відповідачем, а є лише інформацією, яка надана ТОВ «Мілоан» та жодних доказів підписання відповідачем кредитного договору не містить. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.\~\~ Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання\~\~обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Таким чином, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог. Крім того, відповідно до п.2.3 Договору факторингу до фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит\~\~в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що договір про споживчий кредит № 2368737 від 19.01.2021 не містить підпису [PERSON] за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, враховуючи те, що для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а договір про споживчий кредит № 2368737 від 19.01.2021 не є укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», відсутні підстави вважати, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги на підставі\~\~укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимоги № 72-МЛ від 11.06.2021 до [PERSON] з урахуванням чого суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Щодо застосування строку позовної даності, про яку заявив відповідач, суд зауважує таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".. У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. \~ \~ \~ \~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено, і який діє на час ухвалення судового рішення. \~ \~ \~ \~За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. \~ \~ \~ \~Відтак, строк позовної давності на час звернення з даним позовом до суду не пропущено. Суд також констатує, що доводи відповідача щодо звільнення його від нарахування відсотків за кредитними договором на підставі п.15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не є слушними, так як відповідач мав статус військовослужбовця в період з 28.07.2022 року по 06.04.2023 року та з 26.04.2024 року по 25.06.2024 року( а.с 79-82) , в той час як кредитний договір було укладено 19.01.2021 року та відповідно відсотки за ним були нараховані до призову відповідача на військову службу по мобілізації , а тому відповідні аргументи суд не покладає в основу свого рішення. Судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн в силу статті 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed