Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, із залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - політичної партії "Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина" та третої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - політична партія "Консервативно-демократична партія України Сила і Честь". Позов мотивує тим, що за результатами проведених 25.10.2020 року місцевих виборів депутатів Горохівської міської ради Луцького району Волинської області його було обрано депутатом цієї ради від політичної партії "Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина" та він очолює депутатську фракцію вказаної партії. Крім того, з 01.03.2021 року він працює на посаді начальника відділу юридичного забезпечення та управління комунальним майном Горохівської міської ради і відповідно здійснює представництво та захист прав, інтересів ради. Відповідачі у справі обрані депутатами місцевої ради від політичної партії "Консервативно-демократична партія України Сила і Честь" та у своїй діяльності не дотримуються нормальних правил людського спілкування, моралі, етики, вживають риторику, що шкодить репутації Горохівської міської ради, вживають на засіданнях комісій, сесіях міської ради нецензурну лексику, не поважають колег депутатів та своїх виборців. Використовують всі можливі способи тиску на колег депутатів при вирішенні сесійних питань, а саме: крики, погрози, перекручування фактів, поширення пліток. Так, 29.04.2024 року на сесії Горохівської міської ради, під час якої було прийнято рішення, що стосувалось перейменування ряду вулиць у м. Горохів, зокрема, і провулку [PERSON] , де проживає [PERSON] , останній висловив протест проти цього, хоча усі мешканці, які брали участь у громадському обговоренні, підтримали таке перейменування. Після вказаних подій [PERSON] почав різко негативно відноситися до нього. А зять [PERSON] , громадянин [PERSON] , у 2024 році звертався до Горохівської міської ради для отримання дозволів з метою виготовлення містобудівної та землевпорядної документацій для встановлення об`єкту торгівлі у м. Горохів. Проте він та ще ряд депутатів висловили свій протест відносно таких дій, адже його позиція завжди була спрямована на недопущення захаращення міста Горохів мафами, що хаотично встановлюються, без дотримання правил протипожежної безпеки, правил благоустрою. Однак, після його голосувань на сесіях проти такого рішення [PERSON] та [PERSON] розпочали його періодично цькувати на засіданнях комісій та сесій ради, ображати його честь, гідність та ділову репутацію. При цьому залучали військовослужбовців, ветеранів, аби примусити його прийняти вигідне для них рішення, змінити свою думку та підтримати надання зятю [PERSON] громадянину [PERSON] можливості здійснювати підприємницьку діяльність у торговому кіоску, не зважаючи на те, що він забезпечений роботою та працює на посаді у державному підприємстві. Стверджує, що відповідачі ображали його нецензурними словами, погрожували, поширювали неправдиві відомості, що стосуються його громадської та політичної діяльності, перебування на посаді начальника юридичного відділу. З метою захисту його прав від протиправних дій відповідачів, позивач просить суд зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] утриматися від дій та висловлювань, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 17.07.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.08.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову. Зазначила, що не вчиняла будь яких дій, якими б могла образити честь, гідність та ділову репутацію позивача, вказує, що відноситься до нього з повагою та заперечує вказане ним у позові. Звертає увагу, що доказів викладеного у позові позивачем не надано. Пояснила, що при обговоренні питань, що виносяться на вирішення комісій чи сесій ради, як депутат, член бюджетної комісії ради, має право висловлювати свою думку щодо таких питань в обґрунтування своєї позиції та висловлює її, можливо інколи емоційно, в силу свого темпераменту, однак без образ будь кого з депутатів чи тиску на них при голосуванні. Натомість наголошує, що позивач постійно ображає її, принижує, чинить перешкоди щодо її участі у засіданнях сесій, ставить під сумнів її право на працю, гарантоване Конституцією України, мотивуючи її перебуванням на посаді голови Горохівської РДА в період 2011-2014 роки та причетністю до Партії регіонів, хоча вона не була депутатом цієї партії. Розмістив в одній із соцмереж статтю з погрозами її життю та здоров`ю, що завдає їй душевних переживань та моральної шкоди. Стверджує, що вказаний позов був поданий позивачем 13.06.2025 року, одразу після голосування 12.06.2025 року щодо земельного питання громадянки [PERSON] , де вона та ще ряд депутатів утримались від голосування по вказаному питанню, а тому рішення не було прийнято, при цьому [PERSON] виступав за його підтримання та після цього голосування був негативно налаштований відносно неї. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні також заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю, не наведенням конкретних фактів, у зв`язку з чим йому не зрозуміло, які саме дії були вчинені ним, спрямовані на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Пояснив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ветераном війни-інвалідом війни та дійсно виступав проти переймування вулиць, що вирішувалось на одній з сесій ради, при цьому відстоюючи інтереси цієї категорії громадян. При цьому будь яким чином не ображав позивача. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - політичної партії "Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина" та третої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - політичної партії "Консервативно-демократична партія України Сила і Честь" у судове засідання не прибули, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки не повідомили, будь яких заяв, клопотань, письмових пояснень у справі не подали. За таких обставин, згідно з вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представників третіх осіб. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що за результатами проведених 25.10.2020 року виборів депутатів до Горохівської міської ради Луцького району позивач [PERSON] був обраний депутатом політичної партії "Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина", відповідачі [PERSON] та [PERSON] депутатами політичної партії "Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина" (а.с.39-50 т.1). Згідно із вимогами ч.1,2 ст. 8 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: 1) керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; 2) не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; 3) керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; 4) не розголошувати відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, інших відомостей з питань, що розглядалися на закритих засіданнях ради чи її органів і не підлягають за їх рішенням розголошенню, та відомостей, які стосуються таємниці особистого життя депутата місцевої ради або виборця, що охороняється законом, чи стали йому відомі у зв`язку з його участю в депутатських перевірках; 5) не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад; 6) не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень. Регламентом ради чи статутом відповідної територіальної громади можуть бути встановлені також інші правила депутатської етики та заходи впливу щодо тих депутатів місцевих рад, які порушують ці правила. Частиною 4 ст.30 цього Закону передбачено, що депутат місцевої ради не несе відповідальності за виступи на засіданнях ради та її органів, за винятком відповідальності за образу чи наклеп. Згідно із ч.2 ст.36 вказаного Закону публічна образа депутата місцевої ради, опублікування або поширення іншим способом завідомо неправдивих відомостей про нього, а також намагання в будь-якій формі вплинути на депутата місцевої ради, членів його сім`ї з метою перешкодити депутату виконувати свої повноваження, змусити його до вчинення неправомірних дій тягне за собою відповідальність згідно з законом. Предметом поданого позивачем позову є захист його честі, гідності та ділової репутації, що принижуються, за його твердженням, діями відповідачів. Разом з тим, ні в позовній заяві, ні в ході судового розгляду позивачем не наведено конкретних фактів із описом дій відповідачів в обрунтування позовних вимог. Водночас, оцінюється діяльність відповідачки [PERSON] в період перебування на посаді голови Горохівської РДА в період 2011-2014 роки, заперечення щодо її призначення на посаду керівника Володимирського районного відділу Волинського обласного центру контролю та профілактики хвороб МОЗ України, а також результати голосування відповідачів щодо того чи іншого питання, що виносились на сесію міської ради, про що свідчить пояснення позивача, надані в судовому засіданні, а також долучені ним докази, зокрема, статті з різних інтернет ресурів з коментарями (а.с.7, 114-186 т.1). У позовній заяві позивач зазначає, що свою позицію має намір підтвердити відеозаписами засідань постійних комісій та сесій Горохівської міської ради, що офіційно містяться в мережі Інтернет. Однак, таких доказів суду подано позивачем не було та відповідно судом не досліджувалось. Хоча, відповідно до Регламенту Горохівської міської ради, затвердженого рішенням сесії ради від 18.12.2020 року №2-1/2020, із змінами, внесеними рішенням від 20.09.2022 року №27-1/2022, у Горохівській міській раді ведеться відеофіксація засідань сесій, що зберігається у секретаріаті ради протягом 1 року на носіях електронної інформації (ст.104 Регламенту) (а.с.201, 210-240 т.1). При цьому, відповідач [PERSON] надала суду запис із відеофіксацією сесії Горохівської міської ради, з якого вбачається висловлювання позивачем на її адресу запитань щодо присутності на сесії ради, в той час коли вона має перебувати на робочому місці (02 год. 29 хв. - 02 год. 31 хв.) (а.с.1 т.2). Допитані в ході судового розгляду за клопотанням позивача свідки [PERSON] , голова Горохівської міської ради, [PERSON] , заступник голови цієї ж ради, зазначили, що не можуть підтвердили висловлювання образ чи тверджень на адресу позивача зі сторони відповідачів, які б принижували його честь, гідність та ділову репутацію. При цьому пояснили, що при обговоренні конкретних питань за засіданнях сесій чи постійних комісій депутати ради мають право висловлювати свою думку, можливо інколи емоційно, в силу свого характеру та темпераменту. Відповідачі у справі мають власну позицію та відстоюють її. Часто між депутатами виникають дискусії з певних питань, однак свідки вважають такі ситуації нормальною роботою депутатів. Свідок [PERSON] , мати позивача, зазначила про пригнічений стан свого сина, однак свідком обставин, де відповідачі ображали її сина особисто не була. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є депутатом Горохівської міської ради, зазначив, що на сесіях ради між позивачем та відповідачкою [PERSON] виникають словесні суперечки при обговоренні певних питань, що вирішуються, у зв`язку з неспівпадінням поглядів. Разом з тим, конкретних фактів, які б свідчили про образи позивача публічно, приниження його честі, гідності та ділової репутації не назвав. Свідок [PERSON] пояснив, що є громадським активістом та часто буває на сесіях Горохівської міської ради. Був свідком, коли [PERSON] висловлювалася на адресу позивача такими словами як "тупий", "ноль", зазначала, що він набрав багато землі, принижувала його честь, гідність та ділову репутацію. Відносно [PERSON] такого зазначити не може. Разом з тим, із показань свідка [PERSON] вбачається, що у них з відповідачкою [PERSON] були конфліктні ситуації, вона зверталася в прокуратуру відносно нього щодо загрози її життю, свідок одразу негативно висловлювався на адресу відповідачів, а тому, оцінивши такі показання в сукупності з іншими доказами, якими не підтверджується зазначене свідком, суд ставиться до таких показань критично. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. За змістом статті 34\~Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим, відповідно до статті 68\~Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до статтей 297,\~299\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Згідно з статтею 277\~ЦК України фізична\~особа,\~особисті немайнові\~права якої\~порушено внаслідок\~поширення про\~неї та\~(або)\~членів її\~сім`ї\~недостовірної інформації,\~має право\~на відповідь,\~а також\~на спростування\~цієї інформації. Спростування\~недостовірної інформації\~здійснюється особою,\~яка поширила\~інформацію. При розгляді зазначеної категорії спорів суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації (п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи). При цьому, відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, надавши оцінку усім доказам у справі. Позивач зазначає, що відповідачі ображали його нецензурними словами, погрожували, поширювали неправдиві відомості, що стосуються його громадської та політичної діяльності, перебування на посаді начальника юридичного відділу, що порушує його особисті немайнові права. Разом з тим, проаналізувавши подані сторонами докази у справі, суд не вбачає, що вказані вище обставини доведені позивачем належними та допуститими доказами у справі. Долученими до справи депутатськими зверненнями позивача щодо забезпечення прав військовослужбовців він спростовує слова свідка [PERSON] , а не відповідачів у справі, а тому вони не беруться до уваги судом. Надані сторонами рішення сесій Горохівської міської ради з певних земельних питань та результати поіменного голосування депутатів з приводу таких рішень свідчать про позицію депутатів щодо відповідного питання та не містять інформації на підтвердження доводів позивача в обгрунтування заявлених вимог. Враховуючи наведене вище, вимоги позивача про захист честі, гідності та ділової репутації є безпідставними та не підлягають задоволенню. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, не підлягають до стягнення з відповідачів понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 968,96 грн

Outcome: dismissed