Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

29 вересня 2025 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якій позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований 02 квітня 2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 293. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 14). В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що 02\~квітня 2005\~року між\~нею та\~ [PERSON] .\~Центральним відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Полтавського міського\~управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 293. Вказала, що із відповідачем вони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на їх спільному із відповідачем у триманні. Зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач посилалась на різні погляди на життя, на те, що між ними часто виникають сварки, тому сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Зазначила, що з травня 2025 року фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, вважала, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Також позивач не вбачала підстав для примирення. У судове засідання, призначене на 10 листопада 2025 року, позивач не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. 10 листопада 2025 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 10 листопада 2025 року від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, в якій він зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 21). Відповідно до інформації, наданої Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області,\~відповідач [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрований за\~адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 10 листопада 2025 року, разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 03 жовтня 2025 року, які направлялись на зареєстровану адресу відповідача, були отримані останнім 10 жовтня 2025 року (а.с. 20). Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до змісту пункту 1 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на надані позивачкою та відповідачем заяви, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 02\~квітня 2005\~року Центральним\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Полтавського\~міського управління\~юстиції зареєстровано\~шлюб між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,про що складено актовий запис № 293 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 1224 (а.с. 8). Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надав, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », із огляду на що, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved