Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе. Посилається в заяві на те, що16 лютого 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Київ з державним центром розвитку сім`ї за актовим записом № 261, між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останнього часу стосунки між ними розладились. Вони мають різні погляди на подружнє життя, розуміння сімейних цінностей, ведення спільного господарства та побуту. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я припинила своє існування, а шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбних відносин неможливо, суперечить його інтересам. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження. 02 листопада 2025 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому вона визнає позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Київ з державним центром розвитку сім`ї за актовим записом № 261. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Сімейні відносини припинені, шлюб існує формально. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи визнання позову відповідачем, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею за подання позову судового збору (968,96 грн.), що становить 484,48 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору (484,48 грн.) слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved