Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 76873353 від 10.10.2023 року у розмірі 32287,5 грн. та за кредитним договором № 00094-08/23 від 01.08.2023 року у розмірі 18091,30 грн, а також за кредитним договором № 4072467 від 21.10.2023 року у розмірі 10840 грн. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 10.10.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики № 76873353. 01.08.2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено кредитний договір № 00094-08/2023. 21.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 4072467. 14.06.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21. 26.02.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 26022024. 27.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 27062024. Відповідачем умови договорів не виконані, заборгованість ані перед первісними кредиторами, ані перед позивачем не погашена. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.07.2025 року провадження у цій цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив здійснювати судовий розгляд без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судових засідань, включно з публікацією оголошень на офіційному веб-порталі «Судова влада України», своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 282-284 ЦПК України. Враховуючи неявку сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків. Суд встановив, що 10.10.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики № 76873353, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 14.06.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого фактор передає (відступає) клієнту за плату належні йому права вимоги, а клієнт приймає належні фактору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників, включно із грошовою вимогою до відповідача, що підтверджується реєстром боржників № 18 від 27.02.2024 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 27.02.2024 року заборгованість за договором позики № 76873353 становить 32287,50 грн, що складається з: 9000 сума заборгованості за основною сумою боргу, 23287,50 грн сума заборгованості за відсотками. 01.08.2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено кредитний договір № 00094-08/2023, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 26.02.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 26022024, згідно з умовами якого право вимоги за кредитним договором № 00094-08/2023 перейшло до позивача, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 26.02.2024 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості та витягу з реєстру боржників від 26.02.2024 року заборгованість станом на 26.02.2024 року за договором № 00094-08/2023 становить 18091,30 грн, що складається з 4135 грн заборгованості за основною сумою боргу та 13956,30 грн заборгованості за відсотками. 21.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 4072467, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 27.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 27062024, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4072467 від 21.10.2023 року перейшло до позивача, що підтверджується витягом з реєстру боржників (додатку до договору факторингу № 27062024). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4072467 станом на 27.06.2024 року заборгованість становить 10840 грн, з яких 2000 грн заборгованість за основною сумою боргу, а 8840 грн за відсотками. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи із положень ст. 525, ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне задовільнити вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00094-08/23 від 01.08.2023 року у розмірі 18091,30 грн та за кредитним договором № 4072467 від 21.10.2023 року у розмірі 10840 грн. Водночас, відповідно до п. 2 договору позики № 76873353 сума позики становить 9000 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка становить 2,5%. Згідно з п. 6 договору позики № 76873353 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в пп. 2.3 п. 2 договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Враховуючи, що позивачем не надано до суду доказів на укладення додаткових угод про продовження строків користування позикою (пролонгацію), а також доказів порушення п. 15 договору позики № 76873353, то строк користування позикою становить 30 днів, а тому нарахування відсотків за користування позикою закінчується 08.11.2023 року, а процентна ставка становить 1,125%. Так, враховуючи наведене вище, заборгованість за відсотками за договором позики № 76873353 здійснюється за таким розрахунком: 9000 грн х 1,125% х 30 днів = 3037,50 грн. Тому за договором позики № 76873353 від 10.10.2023 року підлягає стагненню заборгованість у розмірі 12037,50 грн., що складається з: 9000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3037,50 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а семе - з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 76873353 від 10.10.2023 року, за кредитним договором № 00094-08/23 від 01.08.2023 року та за кредитним договором № 4072467 від 21.10.2023 року у загальному розмірі 40968,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2026,34 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514 грн. Водночас позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують, що позивачем понесені відповідні витрати з витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача зазначених витрат у розмірі 1514 грн.

Outcome: partial