Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 1. 06.03.2025 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису про народження, складеного 09.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стануДрогобицього району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши прізвище дитини - [PERSON] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України. 2. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з грудня 2011 по 2021 рік у неї з [PERSON] були стосунки, вони повінчалися в церкві та проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, проте шлюб між ними не було зареєстровано. 3. Вказує, що під час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначає, що оскільки на момент народження дитини вони не перебували у шлюбі, то у свідоцтві про народження сина у графі «Батько» вказано дівоче прізвище матері - [PERSON] , а ім`я та по-батькові записані з її слів відповідно до ст. 135 СК України. Проте біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] , який визнавав себе батьком дитини та брав участь у його вихованні та утриманні. Зазначає, що відповідачі (батьки [PERSON] ) - [PERSON] , [PERSON] сприймають [PERSON] як рідного внука та наявність кровної спорідненості по батьківській лінії підтверджується висновком ДНК тесту проведеного між дитиною та дідусем. 4. Доповнює, що [PERSON] був призваний під час мобілізації та з 11.02.2024 вважається зниклик безвісти у районі населеного пункту Вербове Запорізької області, внаслідок виконання ним бойового завдання в ході проведення бойових дій. 5. Визнання батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] необхідно для реалізації останнім майнових та немайнових прав, в тому числі для оформлення пільг передбачених законодавством України родичам військовослужбовця, який зник безвісти. 6. Відповідачі позовні вимоги визнали повністю. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 7. В судовому засіданні позивачка та її представниця адвокат - Куцалаба Г.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. 8. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гриньо М.І. в судовому засіданні вказав, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. 9. Представник третьої особи Дрогобицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подала заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, вказавши, що вирішення справи покладають на розсуд суду. 10. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі 11. Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 12. Ухвалою суду від 05.05.2025 замінено первісних відповідачів [PERSON] , Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належних відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , виключено з числа відповідачів Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, залучено до справи в якості третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 13. Ухвалою суду від 04.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, викликано в судове засідання свідків. ІV. Обставини справи, встановлені Судом 14. 26.05.2012 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відбулось церковне вінчання, що підтверджується копією свідоцтва таїнства подружжя, записане в Книзі реєстрації вінчань №2 том. 2, виданого Самбірсько-Дрогобицькою Єпархією УГКЦ (а.с.15). 15. Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.13) вбачається, що його батьком зазначено [PERSON] . 16. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , №49 від 09.10.2012 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.14). 17. В копії Свідоцтва про таїнство хрещення та миропомазання [PERSON] , [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.16). 18. За результатами молекулярно-генетичного дослідження від 05.02.2025, проведного ТОВ «Науковий медико-ненетичний центр «ЛеоГЕН» між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , родинна спорідненість по батьківській лінії не виключена. У передбачених дідуся та внука 25 STR-локусів Y-хромосоми є ідентичними, що свідчить про високий рівень спорідненості по батьківській лінії. Імовірність родинної спорідненості по батьківській лінії між цими 2-ма чоловіками дорівнює 99,99999%. (а.с.43-44). 19. Окрім цього, судом досліджено ряд поданих позивачем копії фотокарток та CD диск із фотокартками зі спільного відпочинку та спільної присутності позивача із [PERSON] у певних місцях: на відпочинку, біля громадських місць, на святкуваннях (а.с. 17-33). 20. В судовому засіданні свідок [PERSON] - дочка рідної сестри позивачки, вказала, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали, вели господарство, одружилися в 2012 році та вона була в них на весіллі. Зазначила, що син [PERSON] звертався до [PERSON] як до батька. 2. В судовому засіданні свідок [PERSON] - сусідка позивачки, вказала, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися в 2011 році. Бачила кожного дня їх разом, згодом вони повінчалися та в них народився син [PERSON] . Окрім цього, зазначила, що батько [PERSON] визнавав своє батьківство, а син [PERSON] звертався до нього як до батька. 22. В судовому засіданні свідок [PERSON] - рідний брат [PERSON] , вказав, що позивачка була жінкою брата [PERSON] , який є батьком [PERSON] та визнавав своє батьківство до того, як зник безвісти 01.05.2024. 23. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. V. Застосоване Судом законодавство 24. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі - СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. 25. Положеннями частини 1, 2 статті 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 26. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першоюстатті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». 27. Відповідно до статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. 28. Зважаючи на положення частини 2, 4 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 (далі - Конвенція), і практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). 29. Так, відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 30. ЄСПЛ прагне в питанні встановлення батьківства врахувати не тільки інтереси біологічного батька, але й перш за все, інтереси самої дитини. Тому, суд, як орган державної влади, здійснюючи правосуддя поряд з вирішенням конкретних правових спорів реалізує державну політику в тому числі в сфері охорони дитинства. Держава через свої судові органи сприяє підтвердженню юридичного зв`язку між дитиною та іншими особами не стільки заради підтвердження власне біологічного походження скільки прагнучи створити для дітей, народжених поза шлюбом, можливість виховання у повній сім`ї. Суд приймає до уваги те, що встановлення батьківства породжує низку юридичних наслідків, серед яких виникнення взаємних прав та обов`язків дитини і батьків. 31. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). 32. Відповідно до абз.12 п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. 33. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. 34. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. 35. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. 36. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); 37. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); 38. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); 39. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89). 40. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. VI. Висновки Суду 41. Надаючи оцінку аргументам позивача суд звертає увагу на те, що Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved