Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У липні 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2012 року рішенням міськвиконкому Сумської міської ради на [PERSON] було переоформлено житлове приміщення - квартиру за адресою : [ADDRESS] . Вказане житло отримував її покійний батько [PERSON] в 1971 році. Після смерті батька його документах ордеру не виявилося, тому на даний час оригінал ордеру відсутній. З метою реалізації права на приватизацію житла, позивачі звернулися до Управління «ЦНАП в м.Суми» з заявою про передачу спірного житлового приміщення у приватну власність, але отримали відмову через відсутність оригіналу ордеру на жиле приміщення. Просять визнати незаконним рішення управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, яким відмовлено у передачі у приватну спільну часткову власність квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» надати [PERSON] та [PERSON] право на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за відсутності ордера на жиле приміщення. Ухвалою суду 11.07.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 20.10.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 10.11.2025 . У поданій до суду заяві позивач позовну заяву підтримали, просить задовольнити, справу розглянути без їх участі . Представник відповідача в поданій до суду заяві проти позову заперечувала, зазначила, що у приватизації квартири позивачам було відмовлено на підставі вимог чинного законодавства України у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.34). Має доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.32) 31 серпня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , про що складений актовий запис № 407 (а.с.33). [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.35). Згідно листа Управління обліку, розподілу та приватизації житла від 21.08.12 №, наданого [PERSON] , відділ обліку, розподілу та обміну житла повідомив останню, що рішенням міськвиконкому від 17.07.12 кв. [ADDRESS] переоформлена на [PERSON] (а.с.15) Згідно поквартирної картки за адресою: [ADDRESS] наймачем зазначено [PERSON] (помер [INFO] ) , змінено на [PERSON] зареєстровані : наймач [PERSON] з 19.07.1985 року, донька [PERSON] з 01.07.1990 по 07.07.2015 року, 15.07.2015 року по теперішній час, [PERSON] з 30.05.2014 року (а.с.24-26). Згідно листа Державного архіву Сумської області від 11.12.2020 у протоколах засідань виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів за 1971 рік та у протоколах засідань профспілкового комітету Сумського хімкомбінату за 1971 рік рішення про надання квартири [PERSON] за адресою : [ADDRESS] немає (а.с.17). Згідно інформації на запит МЄІРЦ від 11.03.2025 за адресою : [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] , [PERSON] (а.с.27). Згідно довідки Управління «ЦНАП в м.Суми» СМР від 04.03.2021 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.08.1990 р. по 07.07.2015 року, 3 15.07.2015 року по теперішній час (а.с.28, 36). Згідно довідки Управління «ЦНАП в м.Суми» СМР від 04.03.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.07.1985 року (а.с.29). Згідно листа Департаменту забезпечення ресурсних платежів від 08.12.2020 неприватизована квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с.23). Згідно довідки від 03.02.2021 р № 116.145-33/35, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] за адресою : [ADDRESS] в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с.30). Згідно довідки від 03.02.2021 р № 116.145-33/36, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] за адресою : [ADDRESS] в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с.31). \~ \~ \~ \~З метою реалізації права на приватизацію займаної квартири позивачі звернулись з відповідною заявою та необхідними документами в орган приватизації - Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» з питанням приватизації вказаного житла. Однак, згідно з відповіддю вказаної установи від 01.04.2025 року № 14.01-15/313 у передачі позивачу спірної квартири у власність відмовлено у зв`язку з відсутністю ордера на вказане жиле приміщення (а.с.16). Суд вважає таку відмову безпідставною. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За ст. 5 вказаного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, для участі в приватизації необхідно дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації та його особисте звернення до органів приватизації. Згідно з п.п.17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року (далі Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.\~29\~ЦК\~України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.\~64\~ЖК\~України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію. Відповідно до листа відповідача позивачам було відмовлено у прийнятті рішення про передачу у власність вищезазначеної квартири, оскільки в порушення пункту 18 Положення про порядок передачі, квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не була надана копія ордеру на жиле приміщення. Судом встановлено,\~що позивачі\~постійно на\~законних підставах\~проживають та\~зареєстровані в\~ квартирі\~ [ADDRESS] , а відтак набули право на отримання житла у приватну власність. Факт правомірності їх проживання у вказаній квартирі відповідачем не заперечувався. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати [PERSON] та [PERSON] право на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за відсутності ордера на жиле приміщення, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки вирішення процедурних питань пов`язаних із виконанням цього рішення належить до сфери реалізації Радою своїх повноважень. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга\~статті 5 ЦПК України). Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у\~статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» повторно розглянути заяву [PERSON] та [PERSON] , про надання\~дозволу на\~приватизацію житла -\~квартири,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~за відсутності\~ордера на\~жиле приміщення та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. Відтак позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial