Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

09 квітня 2025 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, поданим представником позивача - адвокатом Пасюком В.В. до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,96 кв.м, житловою площею 31,41 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Після померлого [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина - [PERSON] (мати позивачки). Спадщину [PERSON] прийняла фактично у зв`язку із тим, що проживала із померлим за однією адресою на момент його смерті та у зв`язку із цим отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Спадкоємцем спадкового майна за законом є дочка померлої [PERSON] - [PERSON] . Для оформлення спадкових прав та видачі на ім`я позивачки свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулась із заявою до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори. 17 січня 2025 р. державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначено у цій постанові, відмова у вчиненні нотаріально дії пов`язана із тим, що не підтверджено право власності на вище вказану квартиру. Відновити правовстановлюючі документи на квартиру неможливо оскільки інформація щодо об`єктів нерухомості Сєвєродонецької територіальної громади до 01.01.2013 року зберігалась в архівах Сєвєродонецкого БТІ. Оскільки територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, БТІ не виконує свої функції, в тому числі не надає інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Такі обставини також створюють проблеми для позивача у питанні підтвердження права власності на вказану квартиру та унеможливлює в подальшому після деокупації м. Сєвєродонецька отримання компенсації за знищене житло та інших репарацій (в тому числі звернення до судів міжнародних інстанцій). Наведене свідчить, що в майбутньому можуть виникнути труднощі в реалізації позивачами свого права власності, іншого способу захисту права власності позивача, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 червня 2025 року за заявою позивача витребувані докази. 13 серпня 2025 року до суду надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] . Померлої [INFO] . 06 жовтня 2025 року закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. Третя особа - державний нотаріус Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат Ірина Миколаївна в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом по справі встановлено, що згідно з копією паспорту [PERSON] народилась [INFO] , згідно штампу про реєстрацію місця проживання, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 травня 1957 року, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про укладенню шлюбу серії [NUMBER] виданого 29 грудня 1979 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 29 листопада 2000 року завідуючою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою Перепелицею Ю.М., [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2801. Право власності було зареєстровано в Сєвєродонецькому БТІ 13 грудня 2000 року. Згідно копії свідоцтва про право власності виданого 29 листопада 2000 року завідуючою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою Перепелицею Ю.М., [PERSON] належить частина квартири [ADDRESS] в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу. Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2802. Право власності було зареєстровано в Сєвєродонецькому БТІ 13 грудня 2000 року. Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , 2-хкімнатна квартира загальною площею 54,96 кв.м., житловою площею 31.41 кв.м., належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 17 січня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності за спадкодавцем [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] , а також в зв`язку з тим, що не підтверджено право власності на вище вказану квартиру. Згідно копії домової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 18 квітня 2024 року Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області [PERSON] щодо надання інформації стосовно зареєстрованого права власності на квартиру [ADDRESS] та надання копії правовстановлюючого документу, повідомлено, що вся матеріально-технічна база КП Сєвєродонецьке БТІ станом на 24.02.2022 року була розташована у м.Сєвєродонецьк Луганської області. Територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою РФ, підприємство не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію про об`єкти нерухомого майна, яка була наявна в архівних справах. З копії спадкової справи №140/2024 вбачається, що єдиним спадкоємцем, який звернувся з заявою для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] є позивач. Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в квартирі [ADDRESS] станом на 15 грудня 2023 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 15 травня 2024 року № 6/01-16 вбачається, що видати дублікати правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] не вбачається можливим в зв`язку з тим, що документи нотаріального діловодства та архіву Сєвєродонецької державної нотаріальної контори не були переміщені та залишились на тимчасово окупованій території. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся з позовом до суду, оскільки в інший спосіб, окрім судового порядку, не може захистити своє спадкове майнове право. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частини квартири квартирі [ADDRESS] . [PERSON] отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування на частину вищевказаної квартири після смерті [PERSON] . Крім того, позивачем [PERSON] доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved