Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 45100-12/2023, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 договору. Позивач виконав зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, надавши грошові кошти відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Підписавши кредитний договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті Товариства. 24.05.2024 між позивачем та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, в тому числі і за кредитним договором №45100-12/2023 від 28.12.2023 на суму 30000 грн. В порушення умов договору про надання фінансового кредиту, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 30000 грн, з яких: 7500 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №45100-12/2023 в розмірі 30000 грн., також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді від 17.09.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї, направлено відповідачеві за останнім відомим місцем його реєстрації. 23.10.2025\~через систему\~«Електронний суд»\~від представника\~заявника Іванова\~А.А.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~вказано,\~ що\~відповідач заперечує\~поти задоволення\~позову,\~оскільки позивачем\~не доведено\~факту належного\~повідомлення відповідача\~про відступлення\~права вимоги,\~що є\~обов`язковою\~передумовою для\~виникнення у\~відповідача обов`язку\~виконувати зобов`язання\~новому кредитору;\~умова кредитного\~договору щодо\~нарахування відсотків\~за ставкою\~2.5%\~на день\~є несправедливою\~та нікчемною\~на підставі\~законодавства про\~захист прав\~споживачів;\~заявлена до\~стягнення сума\~відсотків є\~неспівмірною,\~необґрунтованою та\~суперечить загальним\~засадам справедливості,\~добросовісності та\~розумності.\~Відповідач визнає\~обов`язок\~повернути отримані\~кредитні кошти,\~але заперечує\~проти стягнення\~з нього\~відсотків,\~які є\~ несправедливими.\~Представник відповідача\~надав свій\~розрахунок заборгованості\~та зазначив:\~основна сума\~боргу: 7\~500.00\~грн.;\~відсотки за\~120\~днів за\~ставкою 50%\~річних: 7500\~грн.\~(0.50\~/\~365)\~*120\~днів =\~1232.88\~грн.\~Загальна сума\~до сплати\~за контррозрахунком: 7500.00 + 1232.88 =8732.88 грн, яку визнає відповідач. 28.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Умовами Договору факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору. Однак дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Жодних застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду не подано. Укладений Кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Слід зауважити, що згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Однак, дана норма була впроваджена лише від 21 серпня 2024 року, а кредитний договір № 45100-12/2023 був укладений 28 грудня 2023 року. Посилаючись на норми чинного законодавства України просила задовольнити позов в повному обсязі. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, врахувавши позицію відповідача, яка викладена у відзиві на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №45100-12/2023, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 договору. Відповідно до п. 1.1 Договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит в розмірі 7500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] , у свою чергу, зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Сторони в п. 1.2 Договору узгодили строк кредитування 120 днів, дату надання кредиту 28.12.2023 та дату його погашення 25.04.2024. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 % та застосовується у межах строку кредитування (п. 1.4.1 Договору). Пунктом 1.6 Договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-1208 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті. Також відповідач підтверджує, що до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в законодавстві про фінансові послуги та діяльність фінансових компаній та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (п.п. 7.6. та 7.7. кредитного договору). 28.12.2023 сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту, який містить графік платежів, загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку. Згідно погоджених сторонами умов загальна вартість кредиту становить 30000 грн, з яких 7500 грн- сума кредиту, 22500 грн проценти за користування кредитом. Договір про надання фінансового кредиту та Додаток № 1 до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0442. Відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту, у якому міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування процентів, що він засвідчив шляхом введення одноразового ідентифікатора W0442. Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичкодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 7500 грн. строком на 120 днів з фіксованою процентною ставкою 2,50 % на день. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 30000 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 45100-12/2023 від 28.12.2023 року, заборгованість за вказаним договором за період з 28.12.2023 по 25.04.2024 становить 30000 грн., що складається з: 7500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн. заборгованість за відсотками. Факт перерахування 28.12.2023 о 23:05:00 коштів в розмірі 7500 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] підтверджено наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» довідкою №3466_250708112219 від 08.07.2025. В подальшому, 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24052024 відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Пункт 1.2 цього Договору визначає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно Реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку № 4 до цього договору, на підставі акту прийому передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді. Крім іншого, ТОВ «Аванс Кредит», укладаючи договір факторингу взяло на себе обов`язок протягом 10 робочих днів повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 24.05.2024 №24052024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за договором №45100-12/2023: заборгованість за основною сумою кредиту - 7500 грн. та заборгованість по відсоткам - 22500 грн. За приписами статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. Відповідно до статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1\~\~статті 638\~ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст.\~639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст.\~205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст.\~1046\~ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.\~1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.\~11\~цього закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічна позиція викладена у постанові КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц. Згідно з ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, підписаний сторонами договір факторингу та скріплений їх печатками, акт прийому-передачі реєстру боржників від 24.05.2024, Витяг з реєстру боржників від 24.05.2024 підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач в повному обсязі не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договору. Крім того, вказаний договір факторингу відповідачем в судовому порядку не оскаржувався, є чинним, а отже право вимоги за договорами перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на законних підставах. Такий договір факторингу сторонами не розривався, тому підлягає до виконання і таке має правове значення для позивача в частині погашення заборгованості на користь нового кредитора. Отже, матеріали справи містять належні докази на підтвердження переходу до позивача права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 45100-12/2023 від 28.12.2023. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Аванс Кредит», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу. Слід звернути увагу, що вказаний договір укладено за ініціативи відповідача, при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору. Таким чином, підписавши договір відповідач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. З урахуванням наведеного, суд встановивши, що кредитний договір укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, заборгованість за кредитом не погасив, представник відповідача у відзиві вказував, що відповідач визнає суму боргу у розмірі 7500 гривень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Суд розглянувши доводи відповідача про те, що процентна ставка в договорі суперечить чинному законодавству, зазначає наступне. Так, у відповідності до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у відповідності до умов кредитного договору. Згідно ст.\~1056\~-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому відповідно до ч. 5 ст.\~8\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Враховуючи, що самим Законом України\~від 22.11.2023\~№3498-ХІ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 28.12.2023, тобто після набрання чинності цим Законом, однак до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до умов договору кредит у сумі 7500 грн надається строком на 120 днів з 28.12.2023 до 25.04.2024. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Суд, обрахувавши нарахування відсотків за вказаним кредитним договором, встановив, що позивач заявив до стягнення відповідну заборгованість по відсоткам у межах, що не перевищують визначені законодавством максимальні розміри нарахувань. Слід зазначити, що статтею 18 Закону України ''Про захист прав споживачів'' встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України ''Про захист прав споживачів'', несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується вимог щодо нарахування пені, яку позивач не нараховував. Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Однак, при розгляді даної справи відповідач чи його представник не заявляли зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України ''Про захист прав споживачів'' та Закону України ''Про споживче кредитування''. Отже, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 120 днів, тобто до 25.04.2024, тому проценти підлягають до стягнення в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved