Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі Позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. Позовна заява мотивована тим, що між Відповідачем та TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» 07.12.2024 укладено кредитний договір № 8550694, який підписано електронним підписом Позичальника. Відповідно умов договору Відповідачу надано кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Отже, TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором виконало, тоді як Відповідач унаслідок неналежного виконання умов договору має заборгованість по кредиту у розмірі 26380,00 грн. Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість по кредиту та понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати. Представник позивача в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою суду від 20.08.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 26.09.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою Відповідача розгляд справи судом відкладено на 12.11.2025 та здійснено повторний виклик сторін. В судове засідання Відповідач, будучим належним чином повідомленим про розгляд справи рекомендованим листом, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомляв. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від неї не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами спору 07.12.2024 укладено кредитний договір № 8550694 (далі - Кредитний договір), який підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом введення Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону який зазначений п. 10 Кредитного договору, «адреса, реквізити та підпис сторін» (а.с. 16-25). Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - «Правила») (п.п. 9.8 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. За умовами п. 1.2 вказаного договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.3-1.5 Кредитного договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 грн, строк кредиту - 360 дні, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього договору (п.1.5.1). Знижена процентна ставка 0,95 % в день застосовується за виконання низки умов, які полягають у сплаті коштів згідно з графіком платежів, часткового дострокового повернення кредиту та отримання від Товариства індивідуальної знижки на стандартну процентну ставку. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої карки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування TOВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 договору. Того ж дня, 25.11.2024, із застосуванням електронного одноразового ідентифікатора WS8042, Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-29), який передбачає умови, аналогічні умовам кредитного договору. 08 грудня 2024 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 8550694 про надання споживчого кредиту від 07.12.2024 згідно якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на 2000,00 грн. На підставі укладеної Додаткової угоди Відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту із застосуванням електронного одноразового ідентифікатора KV4011. Згідно з копією листа ТОВ «ФК«Контрактовий дім» від 19.05.2025, адресованої ТОВ «Авентус Україна», відповідно до договору № 8550694 07.12.2024 та 08.12.2024 було перераховано на платіжну картку клієнта № [NUMBER] кошти у розмірі 10 000,00 грн та 2000,00 грн відповідно (а.с. 39-42). Згідно з Картою обліку Договору (розрахунку заборгованості) Відповідач має заборгованість за договором № 8550694 в розмірі 26380 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14380 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35-38). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого йому надіслало за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який Відповідач і використав для підтвердження підписання договору позики. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій Відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі №234/8084/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Факт перерахування відповідачу коштів підтверджується копією листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19.05.2025. Нарахування процентів за користування кредитом здійснено Позивачем у межах загального строку кредитування у відповідності до узгоджених сторонами договірних умов. Суд доходить висновку, що факт виникнення між Позивачем та Відповідачем кредитних правовідносин, отримання Відповідачем та використання кредитних коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами. Ураховуючи, що фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку Відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином Відповідач не виконала, протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Позивача у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового\~збору,\~що підлягає\~сплаті становить\~3\~028\~грн (1\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб). Позовна заява подана через систему «Електронний суд», а тому із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, згідно з ч. 3 ст. 4\~ Закону України «Про судовий збір», при подачі позову сплачено 2 422,40 грн, які необхідно стягнути на користь Позивача. Правову допомогу при зверненні до суду з позовною заявою позивачу надавало адвокатське об`єднання «Правовий курс». Позивачем заявлено до стягнення відшкодування витрат на надання правничої допомоги в розмірі 105 грн, які складаються із витрат на направлення досудової вимоги (претензії) на адресу Відповідача від 04.06.2025 (а.с. 44). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано копії: Договору №0705-25 від 07.05.2025 (а.с. 54-57) та Додаткову угоду № 2 до Договору про надання правничої допомоги (а.с. 58). Указані додаткові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача. Інших витрат не заявлено.

Outcome: approved