Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У листопаді 2021 року на адресу суду Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької», Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Безперервної освіти ортодонтів» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди. З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просила суд, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 47 211, 00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Безперервної освіти ортодонтів» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 22 200, 00 грн.; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Безперервної освіти ортодонтів» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 79 800,00 грн.; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Безперервної освіти ортодонтів» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1 008 000, 00 грн. У обґрунтування вимог вказано, що 24.11.2016 року між [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] , Пацієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» (далі - відповідач 1, ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької») було підписано Договір про надання платних стоматологічних послуг № 11/11/16-136 (далі - Договір), відповідно до умов якого Клініка зобов`язується за погодженням та дорученням Пацієнта надати останньому платні стоматологічні послуги. Протягом листопада 2016 - листопада 2019 рр. позивач проходила стоматологічне лікування у Клініці, здебільшого, пов`язане з професійною гігієною ротової порожнини. Зважаючи на те, що больові відчуття повністю не проходили, у травні 2020 року позивач повинна була погодити свій запис до лікаря [PERSON] із головним лікарем Клініки Драгомирнцькою М.С. , яка в свою чергу, надала дозвіл на подальше лікування позивача у лікаря [PERSON] , у інші стоматологічній клініці - Товаристві з обмеженою відповідальністю «Академія Безперервної освіти ортодонтів» (далі - відповідач 2, ТОВ Академія Безперервної освіти ортодонтів»). Представник позивача вказує, що за весь час лікування позивача відповідача 1 та відповідача 2 жодного разу не отримала від свого лікуючого лікаря інформації про план лікування, а отже, лікування Пацієнтки відбувалося без погодженого з нею планом лікування. Відсутність погодженого плану лікування може свідчити про відсутність у відповідача 1 та відповідача 2 клінічних протоколів медичної допомоги по захворюванню, з яким звернулася до відповідачів Пацієнтка, всупереч необхідності його наявності відповідно до наказу МОЗ України від 28.09.2012 р. №751. До того ж, всупереч ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформації про послуги не була надана позивачу (споживачу) до замовлення таких послуг; не отримала жодної інформації про можливі ускладнення від такого лікування, альтернативні методи лікування, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь. Внаслідок лікування, призначеного лікарем [PERSON] шляхом використання гнатологічної капи, позивач, починаючи своє лікування у відповідача 1 із вивихом диску правого нижньощелепного суглобу, завершила його у відповідача 2 із вивихом суглобового диску лівого суглобу. Отже, неналежним чином надані стоматологічні послуги відповідачем 1 та відповідачем 2 призвело до того, що здоров`ю позивача було завдано шкоди. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.06.2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшло клопотання про витребування доказів та заява про збільшення позовних вимог. 29.07.2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшло клопотання про призначення експертизи. 29.07.2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшло клопотання про призначення експертизи. 29.07.2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшло клопотання про виклик свідків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 29.07.2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Проскурні Т.В. про виклик свідків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Проскурні Т.В. про витребування доказів у цивільній справі № 757/63955/21-ц. Витребувано у офіційного дистриб`ютера Invisalign в Україні - ТОВ «ОРТОТЕК УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 38327471) інформацію про можливість зміни цілісності (шляхом обрізання, підпилювання) готового елайнера Invisalign, що виготовлений безпосередньо за параметрами конкретного пацієнта з посиланням на конкретні нормативні акти виробника елайнерів, які дозволяють такі втручання у цілісність елайнера. Витребувано у ТОВ «КЛІНІКА ЕСТЕТИЧНОЇ СТОМАТОЛОГІЇ МИРОСЛАВИ ДРОГОМИРЕЦЬКОЇ» (код ЄДРПОУ 36423983) перелік лікарів клініки, що протягом січня 2019 року - листопада 2019 року були сертифікованими виробником елайнерів Invisalign фахівцями, які могли лікувати пацієнтів за допомогою елайнерів Invisalign та мали особистий кабінет на сервері виробника, з наданням підтверджуючих відповідних документів від виробника. 15.08.2022 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідачі позов не визнають. У обґрунтування вказано, що ортодонтичне і гнатологічне лікування має свою специфіку, пов`язану з дискомфортом, побутовими незручностями і навіть больовими відчуттям. Проте відповідачі не винні в тому, що у позивача виникла необхідність звернутися за медичної допомогою з підстав дисфункції СНЩС. Незадоволення процесом лікування, яке потребувало чіткого виконання рекомендацій лікарів, систематичних візитів, корекції медичних конструкцій та з періодичними больовими відчуттями, яке призвело до душевних переживань, не може бути пов`язано з правомірними діями відповідача по наданню медичних послуг, тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Вказала, що у цій справі немає складу цивільно-правового правопорушення, так як факти противоправної поведінки відповідачів та спричинення ними шкоди відсутні, а отже і відсутній і причинно-наслідковий зв`язок між такою поведінкою та шкодою, що унеможливлює виникнення цивільно-правової відповідальності. Просила відмовити у задоволенні вимог позову. 15.08.2022 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшло клопотання про виклик свідків. 07.09.2022 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшло клопотання про долучення доказів. 07.09.2022 року на адресу суду від ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року надійшли докази. 07.09.2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшла відповідь на відзив. 15.09.2022 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшло клопотання про долучення до відзиву попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат. 18.10.2022 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшли міркування щодо клопотання про призначення судово-медичної експертизи. 07.11.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення судово-медичної експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2022 року у справі призначено судово-медичну експертизу. 22.06.2023 року від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи повернулися матеріали цивільної справи № 757/63955/21-ц з листом про неможливість проведення експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року відновлено провадження у справі № 757/63955/21-ц. 20.07.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 20.07.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про забезпечення доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2023 року клопотання представника позивача про забезпечення доказів - задоволено, витребувано у Відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві (старший дізнавач - Невмержинський Євгеній Данилович) з матеріалів кримінального провадження від 16.11.2021 року № 12021105060002300 оригінал «Медичної карти стоматологічного хворого» № 1220 з ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» на ім`я [PERSON] та оригінал «Медичної карти стоматологічного хворого» № 1041 з ТОВ «Академія Безперервної освіти ортодонтів» на ім`я [PERSON] . 16.08.2023 року на адресу суду від Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшли документи на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2023 року у справі призначено судово-медичну експертизу. 19.04.2024 року на адресу суду від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов «Висновок експерта» № 032-13-2023. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2024 року відновлено провадження у справі № 757/63955/21-ц. 16.07.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 25.07.2024 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшло клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. 25.07.2024 року на адресу суду від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшла заява про зміну предмета позову. 25.07.2024 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. надійшло клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. 06.08.2024 року у судовому засіданні від представника позивача адвоката Проскурні Т.В. були подані заперечення на клопотання відповідачів про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року, долучено до матеріалів справи заперечення представника позивача адвоката Проскурні Т.В. на клопотання відповідачів про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року прийнято до спільного розгляду заяву представника позивача адвоката Проскурні Т.В. надійшла заява про зміну предмета позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року долучено до матеріалів справи оригінали експертиз. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року долучено до матеріалів справи висновки експертів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року відмовлено представнику відповідачів адвокату Дузь Ю.М. у задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Проскурні Т.В. про виклик свідків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2024 року частково задоволено клопотання представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. про допит свідків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2024 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 24.09.2024 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про проведення закритого судового засідання. 16.12.2024 року у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] 16.12.2024 року у судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Дузь Ю.М. було подано клопотання про участь експертів у дослідженні доказів під час розгляду справи та допит експертів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 16.12.2024 року частково задоволено клопотання представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. про участь експертів у дослідженні доказів під час розгляду справи та допит експертів. 16.12.2024 року у судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Дузь Ю.М. було подано клопотання про допит свідка. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 16.12.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. про допит свідка. 16.12.2024 року у судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Дузь Ю.М. було подано клопотання про надання доступу до речових доказів для проведення судово-медичної експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 16.12.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Дузь Ю.М. про надання доступу до речових доказів для проведення судово-медичної експертизи. 24.06.2025 року у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] 06.10.2025 року у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача адвокат Проскурня Т.В. позов підтримала, просила задовольнити. У судовому засіданні представник відповідачів адвокат Дузь Ю.М. просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши позицію сторони позивача, представника відповідачів дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди з підстав неналежного надання їй стоматологічних послуг, пославшись при цьому на статті 1166, 1167 ЦК України та положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Моральна шкоди, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України). Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. При цьому, відповідно до частини 2 статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Тобто, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника. Відповідно до Порядку контролю якості медичної допомоги, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 вересня 2012 року № 752, контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжуються скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги. Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем. З норм Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (ст. 14- 1) та Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України від 28.09.2012 № 752 (п. 3), випливає, що медична допомога / медичні послуги повинні відповідати встановленим стандартам у сфері охорони здоров`я. Згідно з п. 7 вищезазначеного порядку, контроль якості надання медичної допомоги здійснюється за такими складовими: структура, процес та результати медичної допомоги; організація надання медичної допомоги; контроль за реалізацією управлінських рішень; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників закладів охорони здоров`я; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги. Дії медичного працівника, які не відповідають нормативно-встановленим вимогам, стандартам, інструкціям, що затверджуються в установленому порядку центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (тобто МОЗ України), та / або які не відповідають загальноприйнятим та науково обґрунтованим вимогам, що сформувалися протягом тривалого часу в медичній діяльності, слід уважати протиправними. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами дійсно існували договірні відносини. Так, у матеріалах справи міститься висновок Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 032-13-2023, складений на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва, відповідно до висновку якого вказано, що [PERSON] 24.11.2016 року вперше звернулася до ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» з приводу «гігієнічно-естетичного» лікування (відбілювання) зубів. Окрім даного лікування, у неї були медичні покази для лікування карієсу 36, 37, 38, 46, 47 зубів, реставрації та корекції 11, 21, 12, 22 зубів, зламів/сколів коронок 13, 17, 21 зубів, з приводу чого вона отримувала відповідне лікування. Протягом лікування у вищезазначеному медичному закладі з 24.11.2016 по 19.11.2019 роки саме за медичними показами, з незрозумілих причин, в тому числі на підставі скарг неврологічного характеру, було застосовано ортодонтичне (гнатологічне) лікування (при відсутності даних гнатологічного обстеження) у вигляді постійного носіння спліта (капи), що на тлі неодноразової, незрозумілої щодо досягнення позитивного ефекту (відсутність будь-яких об`єктивних даних, в тому числі результати одноразового міографічного дослідження без оцінки його результатів) корекції м`язів обличчя та шиї, неодноразового лікування 21 зубу (що призвело до збільшення довжини Його коронки, і як наслідок до порушення прикусу), призвело, через більш ніж через 2 роки після початку лікування у даній клініці, до структурно-функціональних порушень у вигляді переднє-медіального невправимого зміщення суглобового диску із спричиненням блоку правого скронево-нижньощелепного суглобу, дегенеративних змін суглобового диску лівого скронево-нижньощелепного суглобу. Таким чином, надання медичної допомоги [PERSON] , 1977 р.н. має дефект у вигляді дії, яка показана, але виконана невірно, та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Подальше гнатологічне лікування [PERSON] у ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» та у ТОВ «АКАДЕМІЯ БЕЗПЕРЕРВНОЇ ОСВІТИ ОРТОДОНТІВ», було спрямоване на усунення вищезазначеного дефекту в наданні «попередньої» медичної допомоги. Отже, медичні послуги, які були надані позивачу відповідачами протягом 2016- 2020 років, містять низку недоліків (дефектів надання медичної допомоги). Зазначене свідчить про невідповідність таких медичних послуг вимогам, що пред`являються до медичних послуг чинним законодавством України, а відтак про протиправність вищезазначеного діяння відповідачів. Згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими Наказом МОЗ України від 17.01.95 р. № 6 у випадку неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, експертна комісія вправі розглядати це порушення як тілесне ушкодження (п. 1.3. Правил). Як випливає з висновку експерта, експертна комісія, що проводила комісійну судово - медичну експертизу, визначила вищезазначені недоліки надання медичної допомоги як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Висновок експерта підтверджує і наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням відповідачів і ушкодженням здоров`я (тілесними ушкодження середньої тяжкості). Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок виготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Як вбачається зі змісту висновку, судовими експертами зазначено, що висновок підготовлено на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва, а також те, що судові експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 КК України. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України обов`язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, висновок експерта № 032-13-2023 є належним та допустимим доказом у справі, оскільки відповідає вимогам ст.106 ЦПК України, не викликає сумніву у його правильності, наданий в межах компетенції експерта, ґрунтується на методичних рекомендаціях та результатах дослідження матеріалів справи, є чітким, логічним, послідовним і відповідає фактичним даним справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено: за надані послуги відповідача 1, у розмірі 47 211,00 грн., з яких (з 34911,00 грн. за проведене лікування Відповідача 1, пов`язане із гнатологічною капою, та 12300,00 грн. за проведені МРТ дослідження під час лікування Позивачки у Відповідача 1); за надані послуги відповідача 2 у розмірі 22200, 00 гри (з яких: 14000,00 грн. за проведене лікування Відповідача 2, пов`язане із гнатологічною калою, та 8200,00 грн. за проведені МРТ дослідження під час лікування Позивачки у Відповідача 2); Крім того, позивачем було сплачено 79800,00 (вартість лікування Позивача з реконструкції зубів у закладі охорони здоров`я ТОВ «ІНТЕРМЕДИКАЛГРУП», що було проведено Позивачу для виправлення недоліків стоматологічних послуг наданих їй Відповідачем 1 та Відповідачем 2). Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідачами під час судового розгляду не було спростовано вимоги позивача, викладені у позовній заяві та в інших заявах по суті справи щодо численних епізодів неправомірних дій відповідачів, а саме: Лікування позивача у ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» без письмової інформованої згоди на проведення її лікування. Неотримання та непогодження з позивачем попереднього плану її лікування ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької». Непопередження позивача до початку лікування у ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» про альтернативні методи лікування, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь. Неотримання письмової відмови позивача від лікування брекет-системою у ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької». Внесення ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» недостовірних відомостей до медичної карти пацієнта щодо відсутності скарг у позивача. Лікування позивача в ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» без затвердженого клінічного протоколу медичної допомоги по захворюванню, з яким звернулася позивач. Зазначення в медичній карті пацієнта ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» про відмову пацієнта від лікування, при відсутності належним чином оформленої письмової відмови пацієнтки від продовження лікування у Клініці. Лікування позивача без письмової інформованої згоди на проведення її лікування у ТОВ «Академія Безперервної освіти ортодонтів». Неотримання ТОВ «Академія Безперервної освіти ортодонтів» та непогодження з позивачем попереднього плану її лікування. Непопередження ТОВ «Академія Безперервної освіти ортодонтів» позивача до початку лікування про альтернативні методи лікування, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь. Лікування ТОВ «Академія Безперервної освіти ортодонтів» позивача без затвердженого клінічного протоколу медичної допомоги по захворюванню, з яким звернулася Позивачка. Надання некваліфікованої медичної допомоги ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» з лікування системою Інвізілайн лікарем без відповідного навчання та сертифікату на проведення лікування від компанії - виробника. Відсутності фіксації ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» всіх випадків звернень до лікаря та скарг позивача у медичній карті стоматологічного хворого. Наявність дописок у медичній карті стоматологічного хворого ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» від 24.11.2016 р. №1220 до записів, датованих: 05.08.2019 р., 09.09.2019 р., 05.07.2019 р., 08.07.2019 р. 12.07.2019 р., 15.07.2019 р., 19.07.2019 р., 05.08.2019 р., 09.08.2019 р., 09.09.2019 р., 14.11.2019 р., 18.11.2019 р., 19.11.2019 р. Наявність дописок у медичній карті стоматологічного хворого ТОВ «Академія Безперервної освіти ортодонтів» від 26.05.2020 р. №1041 до записів, датованих: 26.05.2020 р., 09.06.2020 р., 16.06.2020 р., 02.09.2020 р., 23.09.2020 р., 29.09.2020 р. Крім того, 27.06.2023 року позивачем було отримано висновок експерта від 16.06.2023 року №15154/1, доданий до матеріалів справи, що підтверджує наявність дописів лікарями відповідачів, зроблених пізніше, ніж відбувались прийоми лікарів, що підтверджує неправомірність дій відповідачів під час лікування позивача. Як вбачається з висновку експерта за підсумками проведеної судово-медичної комісійної експертизи №032-13-2023 «надання медичної допомоги [PERSON] , 1977 р.н. має дефект у вигляді дії, яка показана, але виконана невірно, та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Подальше гнатологічне лікування [PERSON] у ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» та ТОВ «Академії безперервної освіти ортодонтів», було спрямовано на усунення вищезазначеного дефекту в наданні «попередньої» медичної допомоги». Отже, медичні послуги, які були надані позивачу відповідачами містять низку недоліків (дефектів надання медичної допомоги). Зазначене свідчить про невідповідність таких медичних послуг вимогам, що пред`являються до медичних послуг чинним законодавством України. Ураховуючи надані позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог у сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача майнової шкоди До того ж, позивачем було заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди. У обґрунтування вказано, що протиправні діяння відповідачів і викликане ними ушкодження здоров`я заподіяли позивачу моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях через больові відчуття та складність нормального пережовування їжі, яка виникала у позивачки у процесі лікування лікарями Відповідачів. Крім того, позивачка протягом тривалого часу відчуває сильні душевні хвилювання, пов`язані не тільки з порушенням жувальної функції, погіршенням самопочуття, естетичного вигляду зубного ряду і зовнішнього вигляду взагалі. Скоротилися і ускладнилися її соціальні контакти, знизилася впевненість у собі. Позивач вже не могла вести звичний спосіб життя, реалізовувати свої прагнення. Усі її думки були сконцентровані на больових відчуттях, погіршенні здоров`я, варіантах лікування, зокрема, усунення дефектів, допущених відповідачами, та коштах, які для цього потрібні. Позивачці довелося докладати додаткових зусиль для відновлення свого фізичного здоров`я (яке, наразі, ще повністю не відновлене), психологічного стану та соціальних зв`язків. Так, висновком експерта ТОВ «Центр судової експертизи «Альтернатива» від 05 червня 2024 року, складеним за результатами психологічної експертизи [PERSON] . Експерт [PERSON] дійшла висновку, що ситуація надання [PERSON] неякісних стоматологічних послуг в період з 24.11.2016 р. по 19.11.2019 р., яка спричинила їй середньої тяжкості шкоду здоров`ю, була для [PERSON] тривало психотравмувальною, обумовила значні негативні зміни фізичної, соціальної та психоемоційної сфери особистості, істотно погіршувала якість її життя та комунікацій, чим спричинила виражені психологічні моральні страждання. Орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних [PERSON] внаслідок неякісного стоматологічного лікування, становить 126 мінімальних заробітних плат. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.04.2024 розмір мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становить 8000,00 грн. З огляду на множинність протиправних діянь, якими позивачу було заподіяно моральну шкоду, їх характер, зокрема, зв`язок зі здоров`ям та особистими немайновими правами у сфері охорони здоров`я, тривалість та високу інтенсивність пов`язаних із цим страждань та переживань, позивач вважає обґрунтованим стягнення моральної шкоди солідарно з відповідачів у розмірі 1 008 000, 00 грн. Щодо вини завдавача моральної шкоди, то, як випливає з Постанови ОП КЦС ВС від 05.12.2022 р. у справі № 214/7462/20, у сфері компенсації моральної шкоди тягар доказування відсутності вини лежить на відповідачеві. Водночас, відповідачі не надали жодних доказів, які би свідчили про відсутність вини осіб, діяннями яких позивачці була заподіяна шкода. Подібним чином, відповідачі не змогли довести відсутності протиправності вчинених ними діянь, тягар доведення чого лежить саме на відповідачах. Відповідно до ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» згода інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Стаття 39 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачає, що медичний працівник зобов`язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров`я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров`я. Стаття 15 Закону України «Про захист прав споживачів» наділяє споживача правом на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. При цьому інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Утім, інформації про прогноз можливого розвитку захворювання, про наявність ризику для здоров`я та іншої інформації, володіння якої впливало би на прийняття позивачкою рішення щодо ортодонтичного лікування, відповідачами надано не було. Якби на момент початку лікування або здійснення конкретних втручань, позивачці була надана інформація щодо процесу лікування, можливої зміни прикусу, положення зубів, біль тощо, позивачка би відмовилася від такого лікування і не наражала себе на ризик ушкодження здоров`я та моральних страждань. Порушення відповідачами права позивачки на інформацію та на інформовану згоду, реалізація яких надає можливість пацієнтові усвідомлено приймати рішення щодо свого здоров`я, викликало у позивачки душевні страждання. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У Постанові КЦС ВС від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19 зазначається, що тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Твердження відповідачів, якими вони намагаються спростувати наявність у їх поведінці складу цивільно-правового делікту, не підтверджені належними та допустимими доказами у справі. Зокрема, Наказ МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» містить вимогу щодо письмового оформлення згоди пацієнта на лікування, передбачаючи форму первинної облікової документації № 003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення» та включаючи Інструкцію щодо її заповнення. Відповідно до вказаної Інструкції, форма № 003-6/о заповнюється пацієнтом, який звернувся в заклад охорони здоров`я та дає згоду на проведення йому діагностики та лікування, у разі необхідності на оперативне втручання та знеболення. Це здійснюється у присутності лікуючого лікаря даного закладу охорони здоров`я. Пацієнтом власноруч вказуються його прізвище, ім`я, по батькові; лікуючий лікар доводить йому інформацію щодо плану діагностики та лікування, надає в доступній формі інформацію про ймовірний перебіг захворювання, наслідки при відмові від лікування. Згода пацієнта на запропоноване лікування та діагностику (форма № 003-6/о) засвідчується підписами лікуючого лікаря та пацієнта. Судовим розглядом встановлено,що цих вимог відповідачі не дотрималися. Обов`язки ліцензіатів (зокрема, закладів охорони здоров`я, до яких належать відповідачі) здійснювати медичне втручання після отримання згоди на медичне втручання, крім випадків надання невідкладної медичної допомоги, та дотримуватися вимог до ведення форм первинної облікової документації, затверджених МОЗ, передбачені Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з медичної практики, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 285. У судовому засіданні представник відповідачів зазначила що «той факт, що позивач була повністю поінформована медичними працівниками про стан здоров`я, мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров`я, та давала згоду інформованого пацієнта на застосування методів діагностики, профілактики та лікування, що можуть підтвердити свідки…». Факт надання пацієнтові передбаченої законом медичної інформації та надання пацієнтом інформованої згоди може бути підтверджений формою інформованої згоди, заповненої відповідно до вимог Наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110, і не може підтверджуватися показаннями свідків. Таким чином, твердження відповідачів про відсутність як протиправності поведінки так і вини завдавача шкоди у заподіянні шкоди пацієнтці є безпідставними. Неналежне інформування позивачки та неотримання її інформованої згоди у порядку, передбаченому чинним законодавством України, спричинило моральної шкоди позивачці, а відтак у позивачки виникає право на її відшкодування. Крім того, як зазначалось вище, позивачем до матеріалів справи додано висновок експерта від 16 червня 2023 року №15154/1, що підтверджує наявність дописів у медичних картах відповідачів, зроблених пізніше ніж відбувались прийоми лікарів. Таким чином, це підтверджує неправомірність дій відповідачів під час лікування позивача. Згідно з частинами 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.11.2022 №344/3764/21 зазначив наступне про обов`язок медичного закладу забезпечувати ведення медичної документації (зокрема, отримувати інформовану згоду) та тягар доказування у справах щодо надання медичних послуг: «Касаційний суд звертає увагу на специфіку тягаря доказування у справах щодо надання медичних послуг. Мають пред`являтися пропорційні вимоги до ступеня деталізації обставин справи, які надаються пацієнтами. Від пацієнтів не можна очікувати та вимагати точного володіння медичними знаннями. Вони не мають точного розуміння процесів лікування та необхідної кваліфікації для аналізу та надання обставин справи, що становлять предмет спору. З метою належної участі в цивільному процесі сторона не повинна мати професійні медичні знання. У зв`язку з цим сторона процесу, яка є пацієнтом, має право обмежитися доповіддю, що дасть змогу припустити про порушення зі сторони обслуговуючого персоналу в силу наслідків, що настали для пацієнта. Тому, з урахуванням принципу розумності, пацієнту, який звернувся до суду за захистом порушених прав, що полягають у завданні шкоди здоров`ю, слід тільки вказати на порушення, а далі тягар доказування покладається на медичну установу чи на лікаря. При цьому вказане не призводить до порушення принципу диспозитивності судового процесу, а навпаки слугує для забезпечення процесуальної рівності сторін». «З урахуванням принципу розумності, очевидно, що виконавець медичних послуг зобов`язаний здійснювати ведення відповідної медичної документації про лікування. Така документація має містити, зокрема, інформацію, зібрану в результаті попередніх розмов із пацієнтом, досліджень або консультацій, інформацію про згоду пацієнта й інформацію, що стосується послуг, які надаються. Виконавець зобов`язаний, отримавши розумну вимогу, надати пацієнтові, а якщо пацієнт перебуває у стані, який не дає йому змоги висловити свою волю, - особі чи організації, уповноваженій приймати рішення на користь пацієнта, доступ до документації; і якщо це розумно, відповідати на запитання щодо змісту документації. Якщо пацієнту завдано шкоди і він стверджує, що це є результатом того, що відповідальна особа не виконала обов`язок виявити професіоналізм і турботливість, то невиконання обов`язку проявити професіоналізм і турботливість, а також причинний зв`язок між цим порушенням і шкодою. що настає, презюмуються». Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.2.2019 №755/2545/15-ц зазначив наступне щодо наявності складу правопорушення: «У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам. Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника. Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікар не несе відповідальності за здоров`я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму». До того ж, Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір моральної шкоди, суд надає оцінку поведінці відповідача, тривалості страждань позивача та наслідкам надання медичної допомоги лікарями медичного закладу. Отже, встановивши, що позивачу спричинена моральна шкода, суд приходить до висновку, що виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди за вище вказаних обставин в розмірі 1 008 000,00 грн є необхідним та достатнім. Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд дійшов до висновку що позов є обґрунтованим і як наслідок, підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved