Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

12.08.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 13.04.2023 до 11.03.2024 в розмірі 66039,57 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Короткий виклад доводів позову Позов обґрунтовано тим, що із 12.04.2023 до 11.03.2024 позивач працював в Акціонерному товаристві «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» на посаді машиніста екскаватора одноковшового транспортної дільниці № 25. Відповідач щомісячно здійснював нарахування сум заробітної плати, але не завжди виплачував її. За період з 13.04.2023 до 11.03.2024 відповідачем йому було нараховано, проте не виплачено заробітну в розмірі 66 039,57 грн, яку просить стягнути із відповідача. Крім того, позивач вказує, що незаконними діями відповідача також завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що через порушення його прав, яке тривало понад один рік він зазнав моральних страждань, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і потреби додаткових зусиль для організації нормального ритму життя. У нього виникли неприємності в сім`ї, з`явилась заборгованість по комунальних послугах, він змушений економити на продуктах харчування, предметах гігієни, одязі, не мав змоги створити для своєї сім`ї нормальні умови для проживання. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в сумі 100 000,00 грн. Просить рішення суду допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Заперечення відповідача У відзиві на позовну заяву Акціонерне товариство «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» просить відмовити у задоволені позову, в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Позовні вимоги про стягнення заробітної плати визнає. Вказує, що борг по заробітній платі виник через те, що відповідач перебуває у вкрай складному фінансовому стані, що є наслідком збройної агресії російської федерації проти України. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в запровадженням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, кількість нових замовлень на продукцію виробництва Акціонерного товариства «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» скоротилась, так як значна частина основних замовників продукції знаходиться на тимчасово окупованих територіях або постраждала від військової агресії з боку рф і не може виконати свої договірні зобов`язання. У зв`язку з відсутністю в 2022-2024 роках стабільних надходжень грошових коштів за реалізовану продукцію, зменшенням кількості замовлень, відповідач опинився в скрутному фінансовому становищі, що призвело до формування заборгованості з виплати заробітної плати персоналу, в тому числі несвоєчасної виплати грошових сум, належних позивачу. 8 лютого 2022 року, у зв`язку з широкомасштабним вторгненням росії в Україну, Торгово-промислова палата розмістила на своєму офіційному сайті https://ucci.org.ua/ Лист N 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчила, що збройна агресія рф є форс-мажорною обставиною в контексті українського законодавства. Також наказами на підприємстві було встановлено неповний робочий тиждень один робочий день на тиждень тривалість вісім годин, а також відповідач має заборгованість по заробітній платі 39896 тис. грн, по податкам і зборам в сумі 17778 тис. грн., перед Пенсійним фондом в сумі 6484 тис. грн, а також поточну кредиторську заборгованість за товари, роботи, послуги в сумі 40211 тис грн. З 04 березня 2025 по теперішній час у Акціонерного товариства «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» арештовані рахунки, через наявність виконавчих Бердичівському районі при примусовому виконанні судових наказів про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, що унеможливлює виплату грошових сум, належних позивачу. Заперечення проти відшкодування моральної шкоди обґрунтовує тим, що вказаний розмір шкоди є суттєво завищеним та не відповідає вимогам розумності та справедливості і щодо роботодавця, і щодо третіх осіб. Виплата моральної шкоди в такому розмірі призведе до унеможливлення виконання роботодавцем виконання грошових зобов`язань. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 14.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, не з`явилися. До суду надійшли заяви від позивача та представника відповідача, у яких вони просять справу слухати за їх відсутності. У зв`язку із неявкою учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення судового рішення о 10-00 год 14.11.2025. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] із 12.04.2023 до 11.03.2024 працював в Акціонерному товаристві "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на посаді машиніста екскаватора одноковшового транспортної дільниці № 25, що доводиться витягом із наказу № 60-к від 12.04.2023 про прийняття на роботу та витягом із наказу № 36-к від 11.03.2024 про звільнення із роботи ( а.с.11-12). Згідно із довідкою про нараховану та невиплачену заробітну плату № 187/62 від 23.07.2025 заборгованість Акціонерного товариства «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» по заробітній платі перед позивачем за період з 13.04.2023 до 11.03.2024 складає 66 039,57 грн, з урахуванням утриманих податків (а.с. 13). Застосовані норми права, аналіз доводів сторін, позиція суду Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Оскільки відповідач за період з 13.04.2023 до 11.03.2024 нараховував, проте не виплачував у строки визначені ст. 115 КЗпПП та в повному розмірі заробітну плату позивачеві, - сума боргу по заробітній платі, яка складає 66 039,57 грн, із врахуванням податків та зборів, підлягає стягненню із відповідача. Суд вважає необхідним відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Щодо стягнення моральної шкоди Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, суд доходить таких висновків. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди та відшкодування майнової шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Водночас одне і те саме правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 КЗпП України). Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної в сфері трудових відносин або відносин, що тісно пов`язані з ними, настає лише у тих випадках, які передбачені статтею 237-1 КЗпП України. Так, у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом вказаної норми підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2021 року у справі № 127/937/17 (провадження № 61-10602св21)). Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що

Outcome: partial