Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників розгляду Позивач просить встановити факт перебування його на утриманні своєї дружини [PERSON] , [INFO] , облікова картка платника податків № [NUMBER] , яка померла [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , [INFO] , із якою вони перебували у зареєстрованому шлюбі від 19.10.1985. Все подружнє життя вони спільно мешкали сім`єю та вели спільне господарство, спочатку тривалий час в належній їм спільній квартири за адресою: [ADDRESS] , а від 2021 року і до смерті дружини в належній дружині квартирі за адресою: [ADDRESS] . Втім до останнього часу він був зареєстрований за іншою адресою в належній їм спільній квартирі в м. Глухів. Від квітня 2016 йому було встановлено 2-гу групу інвалідності безтерміново і визначено відповідну пенсію по інвалідності, яку він відтоді отримує і яка тепер після смерті дружини є єдиним його постійним джерелом доходу. Розмір отриманої ним пенсії становить з березня 2025 року 3 575 грн. щомісячно. В 2024 році розмір його пенсії становив 3 222 грн. щомісячно. Фактично бюджет їх сім`ї визначався доходом, що отримувала дружини, яка була державним службовцем і отримувала відповідну заробітну плату. Він також намагався працювати, але останні роки їх сімейного життя за станом здоров`я він міг працювати лише обмежено і отримував мінімальну заробітну плату до лютого 2024 року. Від 2024 року він залишив роботу і весь свій час приділяв догляду за дружиною, яка тяжко захворіла і отримувала відповідне призначене їй лікування. Дружина від серпня 2023 року і до її смерті отримувала пенсію за віком, яка становила 16 879 грн. щомісячно. Таким чином, останні два роки їх із дружиною спільного життя щомісячний їх дохід складався із пенсії дружини і його пенсії та становив загальну суму 20 101 грн. =16 879 грн.+ 3 222 грн. При цьому частка доходу дружини становила 84 % доходів їх сім`ї, а його дохід відповідно становив лише 16 %. Майже такий самий грошовий баланс був наявним і щодо витрат їх сім`ї. Їх спільні з дружиною щомісячні витрати в середньому складали 22 000 грн. Значну частину їх спільних витрат складали витрати на харчування, одежу, комунальні платежі за дві квартири та витрати на їх ремонт, витрати на ліки і лікування та поїздки пов`язані із лікуванням, інші побутові витрати. При цьому у вказаних розходах частка від доходу дружини покривала більше 85 % витрат їх сім`ї, а його частка доходу покривала менше 15 % спільних витрат. Дружина фактично утримувала його і на день її смерті, була постійним та основним джерелом засобів його існування, як і останні роки їх спільного сімейного життя після досягнення ним шести десятирічного пенсійного віку для чоловіків. Після смерті дружини його життя істотно змінилося і погіршилося. Крім іншого, погіршився і майновий баланс між доходом та витратами сім`ї в його особі, крім того, у зв`язку з поганим станом здоров`я він вже не має можливості працювати та заробляти. Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з заявлених в позові підстав, просили суд позов задовольнити. Позивач дав покази у якості свідка та своїми показами підтвердив спільне проживання з дружиною у [ADDRESS] та те, що дохід дружини був основним джерелом забезпечення. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.10.2025 судом прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-50 год. 05.11.2025. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши подані суду докази, дійшов наступного. Суд встановив, що з 19.10.1985 заявник [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 24.05.2001 серії [NUMBER] . Тривалий час вони мешкали в належній їм спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] . З 2021 року вони спільно проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про фактичне місце проживання виданої СМОСББ «Новомістенська 10 А» від 11.03.2025 № 1 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , з 2021 року до дня її смерті [INFO] (а/з від 05.02.2025 №135) за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання. СМОСББ «Новомістенська 10 А» 11.03.2025 склало акт з участю мешканців будинку за адресою [ADDRESS] . У акті встановлено, що [PERSON] , паспорт [NUMBER] Глухівським МРВ УМВС України в Сумській області 28.12.2001, місце реєстрації: [ADDRESS] , проживав і проживає на теперішній час в квартирі за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.02.2025 серії [NUMBER] . Заявнику встановлено 2-гу групу інвалідності безтерміново і визначено відповідну пенсію по інвалідності 3 575 грн., яка є єдиним його постійним джерелом доходу, що підтверджується випискою з його рахунку, що надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період 01.03.2025-31.07.2025. Дружина заявника [PERSON] отримувала пенсію 16 879 грн. щомісячно, що підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку [PERSON] за період 01.01.2024-31.12.2024. З наведених у сукупності доказів вбачається, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Проживали вони разом. Остання мала дохід який був основним джерелом доходів заявника адже розмір пенсії дружини був значно більший за розмір пенсії заявника, тобто у п`ять разів. Заявник звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області розглянуло документи заявника та своїм рішенням № 959250136682 від 15.04.2025 відмовило у переведенні заявника на інший вид пенсії оскільки заявник не подав довідку про реєстрацію місця проживання разом з дружиною або відповідне рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини першої\~статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі\~статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. За\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободви\~знається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенціїна ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1)). Статтею 19\~ЦПК України закріплено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» № 1058-IV (далі № 1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. На підставі статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058- IV). Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Отже, за змістом Закону № 1058-IV необхідно наявність двох умов, а саме того, що заявник є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, а також, що вона була на повному утриманні померлого годувальника і одержувала від померлого годувальника допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1 у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин)), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Отож Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні дружини, заявник посилався на те, що він перебував у шлюбі з дружиною, проживав з нею спільно й пенсія його дружини була постійним та основним джерелом для його існування. Факт перебування заявника на утриманні померлої дружини в цілому підтверджено наданими та дослідженими письмовими доказами. Виходячи з вищевикладеного у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення пенсії, суд дійшов до висновку, що вимога заявника про встановлення факту перебування його на утриманні покійної дружини, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved