Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 15.04.2021 він уклав шлюб із відповідачкою. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу є неможливість подружжя проживати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки та мирно вирішувати навіть незначні побутові питання. Між сторонами часто виникають сварки, суперечки та взаємні образи, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Відтак просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явилася надіславши на адресу суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позов визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. При цьому позиції щодо повернення дошлюбного прізвища не зазначила (а.с. 28). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 15.04.2021 у Немирівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 24 (а.с. 12). Відповідно до відомостей сервісу «Дія» (а.с. 8-11) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не заявила про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, після розірвання шлюбу за нею слід залишити прізвище, набуте у шлюбі. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved