Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Об`єднання співвласників\~багатоквартирного будинку\~«ТОПОЛІНА 35» звернулося\~до Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя з\~позовом до[PERSON] про\~стягнення заборгованості.Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що 10.02.2021 рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою:\~ \~ [ADDRESS] ,\~створено ОСББ\~«ТОПОЛІНА 35»\~та затверджено\~Статут об`єднання.\~Рішенням загальних\~зборів об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку «ТОПОЛІНА\~35»,\~зафіксованим у\~протоколі №1/2021\~від 15.05.2021,\~розмір внеску\~співвласника встановлено\~у розмірі\~8,00\~грн.\~за 1\~кв.м.\~загальної житлової\~площі або\~нежитлового приміщення\~на місяць. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, [PERSON] є власником квартири за адресою:\~ [ADDRESS] . За період з 01.12.2021 по 31.07.2025 відповідачці нараховувались внески з утримання багатоквартироного будинку та прибудинкової території та виставлялись відповідні рахунки. За вказаний вище період відповідачка в повному обсязі не виконує грошові зобов`язання, покладені на неї, як на співвласника багатоквартирного будинку. Внески за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій в повній мірі не сплачувала. Загальний розмір заборгованості по сплаті внесків за період з 01.12.2021 по 31.07.2025 включно, складає 29\~923,52 грн. На підставі вищевказаного, позивач просить суд\~стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку у розмірі 29\~923,52 грн., 3% річних у сумі 1\~682,69 грн. та індекс інфляції у сумі 6\~284,62 грн., а також витрати на правову допомогу та сплату судового збору. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти винесення заочного не заперечував, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та день судового засідання була належним чином повідомлена, письмовий відзив на позовну заяву не надала. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 16.04.2025 зареєстровано ОСББ «ТОПОЛІНА 35», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 15.05.2021 на Загальних зборах співвласників будинку «ТОПОЛІНА 35» затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,00 грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення. Згідно з Статутом\~ОСББ «ТОПОЛІНА 35» сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Відповідно до ст.1, ч. 2 ст. 4, ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Приписами ч. 1 ст. 322 Цивільного кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги, тощо. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю. Статтею 385 ЦК України визначено, що власники квартир та не житлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та не житловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Згідно з положеннями ст. ст. 1, 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Згідно з ст. 23\~Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний:\~виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання;\~виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень;\~своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі;\~виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Згідно з ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідачкою вищевказані рішення загальних зборів співвласників даного багатоквартирного будинку, не оскаржувалися в судовому порядку. Відомості, що ці рішення загальних зборів були скасовані чи змінені в судовому порядку, сторонами суду не заявлялись. Враховуючи вищенаведене, вищевказані рішення загальних зборів співвласників цього будинку є обов`язковими для виконання відповідачкою як власником квартири в цьому будинку та співвласником спільного майна багатоквартирного будинку, в якій знаходиться її квартира. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та не спростованого відповідачкою, в період з 01.12.2021 по 31.07.2025 відповідачка ухилилася від виконання вищевказаного обов`язку по сплаті внесків на утримання зазначеного вище багатоквартирного будинку, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 29\~923,52 грн. Факт наявності основного боргу підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. Оскільки відповідач в ході розгляду цієї справи не надала суду доказів сплати нею заборгованості, або доказів правомірності своїх дій щодо такої не сплати, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 29\~923,52 грн. основного боргу за утримання багатоквартирного будинку є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами та, як наслідок такими, що підлягають задоволенню судом. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем зроблено розрахунок індексу інфляції та 3% річних за період прострочення відповідачкою грошового зобов`язання, відповідно до якого сума індексу інфляції за період з 01.12.2021 по 31.07.2025 складає 6\~284,62 грн. та 3% річних за цей період - 1\~682,69 грн. Факт прострочення основного зобов`язання матеріалами справи доведено. \~ \~ \~ \~ Перевіривши розрахунок суми індексу інфляції та 3 % річних за вказані вище періоди, суд знаходить його вірним, а отже вимоги в цій частині задовольняються судом повністю. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Також, розглянувши вимоги ОСББ «ТОПОЛІНА 35» про стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., суд дійшов до висновку про їх задоволення, виходячи з такого. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України,\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати\~на професійну правничу допомогу. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що\~при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини\~і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» протии України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Від відповідачки не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно не співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторонни витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такоїсторони». Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях\~статті 627 ЦК\~України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у\~статті 43 Конституції України. Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи\~№ 910/13071/19. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. покладається судом на відповідачку.

Outcome: approved