Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Універсал Банк», в якому просить суд визнати кредитні зобов`язання між [PERSON] та АТ « Універсал Банк» такими, що не підлягають виконанню в частині знятих коштів з моменту незаконного заволодіння персональними даними [PERSON] , зобов`язати АТ «Універсал Банк» повернути [PERSON] кошти в розмірі 98 800,00грн., які позивач зобов`язана сплатити шахрайські дії та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00гривень. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 17.05.2025 позивач розмістила оголошення на веб-сайті ОЛХ про продаж речей. На оферту товару відгукнувся потенційний клієнт, який написав про намір придбати товар в месенджері Viber. Уточнивши про актуальность продажу, щахрай став наполягати на здійснені позивачкою певного алгоритму дій, а сааме скористатися ОЛХ-доставкою, для якого необхідно було перейти за певним посиланням для начебто підтвердження угоди та отримання коштів за товар на баківську картку. Перейшовши за посиланням, позивачка ввела реквізити свого рахунку, після чого особа заволоділа персональними даними позивача, шляхом зміни прив`язанного пристрою коректного входу у мобільний застосунок monobank. [PERSON] , є власником розрахункового рахунку № [NUMBER] , відкритого у АТ «Універсал Банк» на якій був встановлений кредитний ліміт в розмірі 100 000,00гривень. 17.05.2025 року, невідомі особи, шляхом шахрайських дій, незаконно заволоділи кредитним лімітом, доступним за вказаним рахунком, здійснивши проти волі [PERSON] грошові перекази на загальну суму 98800,00 грн., зокрема, перерахувавши чотирма платежами вказану суму грошових коштів.17.05.2025 позивач виявила проведення банківських операцій зі списання коштів з належного їй рахунку, одразу повідомила АТ « Універсал банк» про шахрайські дії та в подальшому банківські рахунки було заблоковано. Оскільки [PERSON] не проводила вказані операції вона звернулась до Відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, де за її заявою зареєстровано кримінальне провадження №112025111040000382 від 18.05.2025 року за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій. Шахраями безперешкодно зі сторони служби безпеки банку було вчинено незаконні операції з переказів грошових коштів кредитного ліміту, наданого банком для її розрахункового рахунку. Жодних смс повідомлень (повідомлень на електронну пошту, повідомлень з мобільного застосунку і ін.), про проведені транзакції за картковими рахунками за прив`язаним до мобільного додатку номером телефону, вона не отримувала. 17.05.2025 року [PERSON] звернулася до Монобанку з заявою (вимогою), в якій просила розпочати службове розслідування за фактом шахрайських дій, вчинених невстановленими особами, які безперешкодно заволоділи 17.05.2025 року грошовими коштами кредитного ліміту належного їй карткового рахунку відкритого у АТ «Універсал Банк» в сумі 98800,00 грн., та повернути їй грошові кошти кредитного ліміту. Листом від 29.05.2025 року, банк повідомив позивачу, що не має можливості повернути грошові кошти. 20.05.2025 банком був прийнятий та зафіксований Витяг з ЄРДР, але лише суд може зобов`язати шахрая повернути кошти. Рекомендовано дочекатися закінчення розслідування правоохоронними органами та рішення суду по даній ситуації. З часу настання спірних правовідносин відповідач вимагає погашення усіх незаконно списаних з рахунку позивача грошових коштів кредитного залишку, нараховує штрафні санкції та пеню. Банком не було встановлено вини [PERSON] у передачі вказаних вище даних третім особам. Враховуючи викладене [PERSON] вимушена звернутись до суду із позовом. 14.08.2025 року до суду надійшов відзив АТ «Універсал Банк» на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає. Відповідач вважає, що пред`явлення даного позову має на меті не захист порушених прав позивача, а намаганням перекласти вину на банк за свої необачні дії, внаслідок яких відбулось розголошення аутентифікаційних даних, в т.ч. ПІН-коду для доступу до мобільного додатку Монобанк, які вона зобов`язана була зберігати в таємниці і за жодних обставин не розголошувати іншим особам. Вважає, що АТ «Універсал Банк» є неналежним відповідачем, адже не є отримувачем грошових коштів, якими розпорядилася позивачка в наслідок шахрайських дій. 13.09.2021 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» укладено публічний змішаний договір про надання банківських послуг шляхом приєднання - укладення (підписання) Анкети-заяви, відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті, випущено кредитну (чорну) картку з встановленням кредитного ліміту в розмірі 100 000,00 грн. Під час укладення договору про надання банківських послуг [PERSON] надала АТ «Універсал Банк» інформацію про фінансовий номер телефону, довірений пристрій, електронну пошту. 17.05.2025 року [PERSON] перейшла за фішинговим посиланням для оформлення ОЛХ- доставку, яку хотіла отримати на картку Монобанку і розголосила свої аутентифікаційні дані за якими відбувається її авторизація у мобільному додатку Монобанк, зокрема, фінансовий номер, телефону, ОТП-пароль, ПІН-Код. [PERSON] перейшла за фішинговим посиланням та розголосила третім особам свої персональні та аутентифікаційні дані (в т.ч. номер телефону, реквізити картки, перевірочний OTP-пароль, ПІН-код), які вона зобов`язана була зберігати в таємниці та за жодних обставин нікому їх не передавати. Таким чином, позивачка розголосивши свої персональні і аутентифікаційні дані фактично надала доступ до свого мобільного застосунку третім особам. АТ «Універсал Банк» не визнає те, що 17.05.2025року платежі у мобільному додатку Монобанк були зроблені без відома і участі позивачки та вона не розголошувала свої аутентифікаційні і ідентифікаційні дані, в тому числі номер картки, фінансовий номер телефону, OTP-паролі, ПІН-код. Умовами договору, укладеного позивачем та банком, передбачено, що клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви клієнта, поданої до контактного центру банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Також клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. З огляду на досягнуті домовленості між позивачкою і банком, всі спірні операції вважаються операціями Клієнта в незалежності від того чи були вони проведені самою позивачкою під впливом третьої особи, чи ці операції проведені третьою особою з використанням засобів ідентифікації і аутентифікації позивача, адже сама позивачка в порушення умов договору розголосила свої особисті дані, реквізити картки, OTP-паролі, ПІН-код, та надала згоду на розпорядження грошовими коштами. У банку не було жодних правових підстав для відмови позивачці у проведенні операцій, адже позивачка не повідомляла банк про втрату контролю над мобільним телефоном (мобільним додатком Монобанк), картками, компрометацію її особистих чи аутентифікаційних даних. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «Універсал Банк» у повному обсязі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 13.09.2021 року [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг у якій міститься прохання позивача відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я № № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному додатку. Згідно квитанції №9679-Т4Е5-3А82-РК2Е від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 4154,40грн. Згідно квитанції №47Н0-АНЕР-РХ2С-В95С від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 29000,00грн. Згідно квитанції №3М0А-99К2-Т0КН-47РР від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 15000,00грн. Згідно квитанції №ЕЕ3Х-4Х0С-5НЕМ-С47Н від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 45000,00грн. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2025 року до ЄРДР за №12025111040000382 внесено відомості про те, що 17.05.2025 року на сайті ОЛХ розмістила оголошення про продаж речей та отримала від потенційного покупця посилання для оформлення послуг ОЛХ- доставка. Перейшовши за посилання, вона ввела дані своєї банківської карти. Після цього з банківської карти [NUMBER] було списано 98800,00грн. Правова кваліфікація - ч.4 ст.190 КК України. 17.05.2025 року [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» із заявою в якій просила розпочати службове розслідування за фактом шахрайських дій, вчинених невстановленими особами, які безперешкодно заволоділи 17.05.2025 року грошовими коштами кредитного ліміту належного їй карткового рахунку відкритого у АТ «Універсал Банк» в сумі 98 800,00 грн., та повернути грошові кошти кредитного ліміту в сумі 98 800,00 грн., які були на картковому рахунку відкритому у АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] . Листом від 29.05.2025 року, банк повідомив позивачу, що не має можливості повернути грошові кошти. 20.05.2025 банком був прийнятий та зафіксований Витяг з ЄРДР, але лише суд може зобов`язати шахрая повернути кошти. Рекомендовано дочекатися закінчення розслідування правоохоронними органами та рішення суду по даній ситуації. З часу настання спірних правовідносин відповідач вимагає погашення усіх незаконно списаних з рахунку позивача грошових коштів кредитного залишку, нараховує штрафні санкції та пеню. 17.05.2025 року [PERSON] перейшла за посиланням для оформлення ОЛХ- доставки грошових коштів, яку хотіла отримати на картку Монобанку і розголосила свої аутентифікаційні дані за якими відбувається її авторизація у мобільному додатку Монобанк. В подальшому було проведено читири платежів за реквізитами Згідно квитанції №9679-Т4Е5-3А82-РК2Е від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 4154,40грн. Згідно квитанції №47Н0-АНЕР-РХ2С-В95С від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 29000,00грн. Згідно квитанції №3М0А-99К2-Т0КН-47РР від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 15000,00грн. Згідно квитанції №ЕЕ3Х-4Х0С-5НЕМ-С47Н від 17.05.2025 з банківського рахунку № [NUMBER] на картку [NUMBER] було здійснено переказ у розмірі 45000,00грн. За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг (ст.1-1). Позивач є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження відповідача, щоАТ «Універсал Банк» є неналежним відповідачем, адже не є отримувачем грошових коштів, якими розпорядилася позивачка в наслідок шахрайських дій, оскільки позивач звернулася до суду з позовом, що пов`язаний з порушенням її прав як споживача. У ч.1 ст.1068 ЦК України зазначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури. В п.6 ч.19 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги» зазначено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з ч.20 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до ч.5 ст.87 Закону України «Про платіжні послуги», до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення). Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року №176/1445/22, від 01 листопада 2024 року в справі №332/6036/23. У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що несанкціоноване списання коштів з картки позивача 17.05.2025 року в сумі 98 800,00 грн. відбулося саме з вини позивача, яка своїми діями у додатку Монобанк дала змогу ініціювати платіжні операції від її імені. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed