Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Судом встановлено що, 14.10.2022 близько 16:00 в м. Кривій Ріг на вул. Купріна, 134 мала сталася ДТП за участю транспортного засобу «Skoda Kodiaq», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Volkswagen СС», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Audi А1», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . \~ \~ \~ \~За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №146031 від 26.10.2022 відносно [PERSON] за ст 124 КУпАП. Крім цього було також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №146030 від 26.10.2022 відносно [PERSON] за ст 124 КУпАП» \~ \~ \~ \~Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року у справі № 216/4917/22 вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно\~\~ [PERSON] - закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. \~ \~ \~ \~Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року у справі № 216/4920/22 по притягненню до відповідальності [PERSON] у справі призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення, якої поставлено ряд питань. \~ \~ \~ \~Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/4920/22 від 27 липня 2023 року на яку посилається позивач та його представник у позовній заяві, позивач та його представник до матеріалів справи не долучили. Клопотань про витребування не заявляли. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № Д23/11/22 від 30 листопада 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen СС» номер [NUMBER] , в цінах на дату 18.11.2022 р. складає: - 112585,10 дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 10 копійки) \~ \~ \~ \~Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Аиді А1, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] застрахована у Страховика за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206745055. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1\~статті 1166 Цивільного кодексу України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2\~статті 1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу приписів\~статті 1188 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Водночас, на момент виникнення спірних правовідносин, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України були врегульовані\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі\~Закон № 1961-IV). Згідно з ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 32.1. ст. 32 Закону Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Отже, обов`язок Страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Для настання страхового випадку необхідна наявність встановленої вини та цивільно-правової відповідальності особи. \~ \~ \~ \~Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна передбачена ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~Як зазначалось вище судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2023 (справа №216/4917/22) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова не була оскаржена та набрала чинності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вина водія транспортного засобу «Audi А1», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] у заподіянні збитків власнику транспортного засобу «Volkswagen СС», реєстраційний номер [NUMBER] не встановлена та в порядку передбаченим чинним законодавством України не доведена. Слід звернути увагу на те, що преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Крім цього суд звертає увагу позивача, що постановою від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц, Верховний Суд, зробив наступний висновок: «...при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обоє 'язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. За викладених обставин колегія суддів об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП». Також Верховний Суд, у постанові від 16.01.2019 по справі № 763/3034/16-ц вказав: «Преюдиціальні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову. Такі правила спрямовані на додержання процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі, не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їх повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії». Окрім вищевикладеного пунктом 35.1 статті 35 Закону визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Умовами ст. 37 Закону передбачено перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Згідно з пунктом 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в тому числі, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк поновленню не підлягає. Отже,\~для звернення\~до Страховика\~із вимогами\~щодо виплати\~страхового відшкодування\~за шкоду,\~заподіяну майну\~як у\~судовому так\~і у\~позасудовому порядку законодавцем передбачено річний строк. Законом не передбачені підстави та обставини, з урахуванням поважності яких, такий строк може бути поновлено. Як вбачається із матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталась 14.10.2022 отже, саме з цієї дати слід відраховувати рік, впродовж якого позивач мав право звернутись до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у позасудовому порядку або із позовними вимогами до Страховика до суду. Із позовом до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» про стягнення страхового відкшодування позивач та його представник звернулися 12.01.2024. Доказів звернення [PERSON] до страхової компанії із заявою на виплату страхового відкшодування або із позовом у встановлений законом річний строк матеріали справи не містять. Згідно з пп. 37.1.4 п. 37.1. ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У постанові від 01.07.2019 по справі № 513/1275/14-ц Верховний Суд, погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні вимог до страхової компанії, враховуючи відсутність звернення до страховика впродовж встановленого Законом строку, зазначив: «Встановивши, що заява про страхове відшкодування впродовж одного року не подавалась, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обгрунтованого висновку про те, що в задоволенні позову до ПрАТ«Українська пожежно-страхова компанія» необхідно відмовити» Надаючи оцінку експертному висновку від 30 листопада 2022 року № Д23/11/22, суд зазначає наступне. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (частини перша, друга\~статті 106 ЦПК України). Згідно частиною шостою\~статті 106 ЦПК України\~експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Відповідно до частини п`ятої\~статті 106 ЦПК України\~у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зважаючи на те, що у експертному висновку транспортно-товарознавчого дослідження від 30 листопада 2022 року № Д23/11/22 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та що висновок підготовлено для подання до суду, суд дійшов висновку про те, що такий висновок не є належним та допустимим доказом, в розумінні\~статті 106 ЦПК України. Схожі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 20 грудня 2023 року у справі № 172/313/21, від 26 лютого 2025 року у справі 592/3225/22. У зв`язку з вищевиккладеним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed