Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

ТОВ «Сучасний Факторинг», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє представник Юхименко Ю.Ю., звернулось до суду, через підсистему «Електронний суд», з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №10210962486 від 15.02.2021 року в розмірі 21644,05 грн, судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн просять покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.02.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Сучасний Факторинг» кредитний договір № 10210962486 за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю на умовах визначених у договорі, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором. Сума кредиту за даним Договором складає 13\~699,00 грн. Проте, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі в розмірі 21644,05 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту у сумі 8099,11 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків у сумі 13544,94 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування у сумі 0,00 грн. Позивач намагався в досудовому порядку домовитись з Відповідачем про погашення боргу однак вимоги позивач були проігноровані. Враховуючи викладене, оскільки відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 24 липня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача - Юхименко Ю.Ю. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про причини своєї відсутності суду не повідомив, заперечень проти позову (відзиву), клопотань не надав. У встановлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК\~України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить наступного висновку. 15.02.2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Сучасний Факторинг» з Заявою на отримання споживчого кредиту, був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, який містить у собі тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, відсоткову ставку, порядок повернення кредиту, його сукупну вартість, про що також свідчить підпис останнього внаслідок чого 15.02.2021 між сторонами був укладений Кредитний договір № 10210962486 (далі- Договір). Відповідно до п.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю, а Покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором (пп.1.1.Договору). Кредит надається покупцю на споживчі цілі (пп.1.2 Договору). Згідно розділу 3 Договору сторони дійшли згоди щодо умов надання та погашення кредиту. Відповідно до пп.3.1-3.12 Договору назва кредитного продукту: розстрочка 0-3-24 инт.; вартість товару(ів) складає 13 699 грн; перший внесок за товар складає 0 грн., та сплачується покупцем Продавцю в момент придбання товару. Вартість послуг(и) що придбавається за рахунок кредитних коштів складає 0 грн. Перелік Товарів та послуг які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено Покупцем в Заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару(ів) та послуг(и) підтверджується особистим підписом покупця у листі-зобов`язанні та/або відповідному правочині на отримання послуг(и). Сума Кредиту складає 13 699 грн. Строк користування кредитом складає 24 календарних місяців. Плата за користування кредитом складається з: річних відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми Кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 52,43% (П`ятдесят два 43) річних від загальної суми кредиту; щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 5% від суми кредиту. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування Кредитом становить 570,82 грн., з моменту укладення Кредитного договору до 17.05.2021 0:00:00 включно. З 18.05.2021 року розмір щомісячного платежу становить 1 255,77 грн. Розмір останнього платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Щомісячний платіж повинен сплачуватись до 15 числа кожного місяця. Сукупна вартість Кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором складає 28 083,66 грн. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що зазначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту. Згідно з п. 6.1. Договору погашення кредиту та внесення плати за користування Кредитом, здійснюється щомісячними платежами, рівними частинами відповідно до додатку №1 «ГРАФІК ПЛАТЕЖІВ ТА ОСНОВНІ УМОВИ КРЕДИТУВАННЯ» до даного Договору. Графік платежів та основні умови кредитування (Додаток №1 до Кредитного договору про надання споживчого кредиту №10210962486 від 15.02.2021 р.) також містить підпис відповідача та є невід`ємною частиною Договору. Укладаючи Договір №10210962486 [PERSON] 15.02.2021 підписав заяву, у якій підтвердив, що до моменту укладення кредитного договору ознайомлений кредитодавцем та залученими ним уповноваженими представниками про зміст, характер та умови надання кредиту, ознайомлений з умовами паспорту споживчого кредиту, та отримав детальну інформацію, яка зазначена в частині другій та третій ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції на дату ознайомлення. Враховуючи усю отриману інформацію, розуміє умови кредитного договору, з усіма його недоліками, та вважає їх прийнятними і вигідними для себе. Згідно з листа-зобов`язання від 15.02.2021 року ТОВ «Сучасний факторинг» повідомило про прийняття рішення про надання споживчого кредиту [PERSON] для придбання товару Смартфону XIAOMI Ml ЮТ 8/128GB Cosmic Black, пакету «Петля» ELDORADO мал. 30x35 ЕКО загальна вартість яких складає 13 699,00 грн, а також зобов`язувалось забезпечити перерахування на поточний рахунок торгової організації (продавця)\~ТОВ «ДІЄСА» вартості товару вартості товару без урахування початкового внеску, зазначеної у цьому листі, в якості виконання зобов`язань Клієнта за рахунок зазначеного кредиту, а саме 13 699,00 грн. У цьому ж листі наявна відмітка про отримання товару клієнтом [PERSON] з підписом останнього. Згідно з наданої позивачем випискою з особового рахунку за кредитним договором, заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №10210962486 від 15.02.2021 становить 21644,05 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту у сумі 8099,11 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків у сумі 13544,94 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування у сумі 0,00 грн. Заперечень щодо правильності розрахунку відповідачем не заявлено. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно з ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1,2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2. ст. 638 ЦК України,договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Відповідно до ч. 2. ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.\~ У п.п. 60, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 визначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд доходить висновку, що виписка з особового рахунку за кредитним договором, № [NUMBER] є належним та допустимим доказом, що підтверджують рух коштів, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, що свідчить про користування кредитом та утворення заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зазначив: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Тобто, внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупність інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Аналогічної позиції висловлена в поставові КЦС ВС від 15.01.2025 року у справі №753/16762. Згідно статтям\~610,\~612\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до положень ст.\~525\~ЦК\~України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610\~ЦК\~України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на те, що відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву та заперечень, що він не розуміє зміст умов кредитного договору, не надав суду доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, або доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суд, при заочному розгляді справи, вважає позовні вимоги доведеними.\~ За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд доходить висновку, що позов про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 10210962486 від 15.02.2021 у розмірі 21644,05 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту у сумі 8099,11 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків у сумі 13544,94 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування у сумі 0,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 20 червня 2025 року №20/06-СФ, акт прийому-передачі наданих послуг №3 від 20 червня 2025 року, платіжну інструкцію від 03.07.2025 року № 72029, відповідно до якої ТОВ «Сучасний факторинг» сплатило за послуги АБ «Тараса Онищенка» 6 500,00 грн (згідно акту №3 від 20.06.2025, Договору 20/06-СФ про надання правничої допомоги). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 висловив позицію про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт . Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 6500,00 грн є співмірними позовним вимогам. Відповідно до квитанції про сплату № 72029 від 03.07.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved