Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні 2024 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.01.2019 Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ № 766/23125/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Вищевказаний судовий наказ пред`явлено до примусового виконання. Відповідач добровільно не виконує судовий наказ. Згідно розрахунку заборгованості, складеного 22.12.2023 державним виконавцем станом на 01.01.2024 сума заборгованості відповідача становить 42 014,80 грн. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за період з листопада 2018 року по серпень 2023 року у розмірі 42 014,80 грн. Заперечення відповідача 23 травня 2024 року відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить звільнити його від сплати пені по аліментам внаслідок непереборної сили. В обґрунтування такого відповідач посилався на те, що протягом всього періоду часу до 22.04.2022, навіть попри збройну агресію рф і окупацію Херсона, він протягом двох місяців справно сплачував аліменти згідно судового наказу. Після 22.04.2022 у зв`язку з продовженням бойових дій, паралізації військами рф нормальної життєдіяльності м. Херсона, відповідач не з власної волі, а через неможливість функціонування організації в умовах окупації, був змушений піти у відпустку без збереження заробітної плати. У зв`язку з бойовими діями та окупацією міста, [PERSON] не мав змоги працювати й отримувати доходи та, як наслідок, не міг нормально існувати та забезпечувати себе і свою сім`ю необхідними речами, у тому числі продуктами харчування. 21.11.2022 відповідача звільнили з роботи, оскільки організація не працювала. 23.09.2023 через неможливість нормального та безпечного існування відповідача з родиною в окупації м. Херсона, він вимушено виїхав за кордон законними шляхами. З 12.11.2023 [PERSON] почав регулярно сплачувати щомісячно заборгованість. Вказував на те, що на утриманні має ще неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Від сплати аліментів відповідач не ухилявся та надалі має намір їх сплачувати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчака І.М. від 09 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 31.07.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2025 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Петришин Н.М. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 26 серпня 2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив та просив слухати справу за його відсутності. Обставини справи, що встановлені судом За змістом рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 вересня 2010 року у справі № 2-2909/10, 19 березня 2005 року між [PERSON] до [PERSON] зареєстровано шлюб, по що вчинено актовий запис 117 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Вищевказаним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 вересня 2010 року у справі № 2-2909/10 шлюб між сторонами розірвано. Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Беккер О.М. від 23.01.2019 відкрито виконавче провадження № 58105266 з примусового виконання судового наказу № 766/23125/18, виданого 16.01.2019 суддею Дорошинською В.Е., щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 59175 від 22.12.2023, борг відповідача [PERSON] у зазначеному вище виконавчому провадженні станом на 01.01.2024 становить 42 014,84 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку неустойки станом на 01.01.2024 за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2018 року по серпень 2023 року становить 42 014,79 грн. Згідно Довідки № 69 ТОВ «Скайфол» від 16.05.2024, [PERSON] у період з 21.06.2019 по 21.11.2022 працював по посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків господарського відділу товариства, у період з 01.03.2022 по дату звільнення відповідач перебував у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін під час дії воєнного стану. Згідно свідоцтва про шлюб від 25.08.2012 та свідоцтва про народження від 29.01.2015, відповідач [PERSON] 25.08.2012 зареєстрував шлюб з [PERSON] , у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач в обґрунтування доводів, наведених у відзиві на позов, додав до матеріалів справи копію його паспорта громадянина України для виїзду за кордон, де міститься відмітка про виїзд за межі України 23.09.2022. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Мельниченко А.І., борг [PERSON] станом на 01.05.2024 становить 25 907,80 грн. Станом на 30.08.2024 борг відповідача зі сплати аліментів становить 13 907,80 грн., що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У ч. 1 ст. 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У Постанові Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» закріплено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - вирахувати розмір пені, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен з прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий висновок суду повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 квітня 2018 року, провадження №14-37цс18. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Враховуючи правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Отже, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37 цс 18, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Приписами ч. 1 ст. 196 СК України встановлено, що максимальний розмір пені обмежується 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 206/4992/21 (провадження 61-12735сво23) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Посилаючись на вищевказані положення закону, [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 42 014,79 грн., що утворилася за період з листопада 2018 по серпень 2023 року. На підтвердження заявлених вимог позивач посилалася розрахунок заборгованості, складений старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко А.І. станом на 01.01.2024. У частині першій статті 196 СК законодавець визначив максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього у сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (ч. 2 ст. 196 СК). Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення. При вирішенні питання про стягнення пені (стаття 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати. Тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів. Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконанням зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 02 квітня 2025 року у справі 725/4115/21 (провадження № 61-7782св24), від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 (провадження № 61-185св25) та інші. За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач [PERSON] наголошував на тому, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів утворилася не з його вини, а стала наслідком воєнних дій та окупації м. Херсона, відповідач не міг працювати, був вимушений перебувати у відпустці без збереження заробітної плати, надалі звільнений та вимушено виїхав за кордон, де наразі перебуває з сім`єю та погашає заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, має на утримання неповнолітнього сина. Відповідач на підтвердження вищевказаним доводам подав відповідні документи, які суд бере до уваги. З 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, що певним чином впливає на всі сфери суспільного життя. Для багатьох актуальним є питання щодо того, які особливості несплати аліментів під час дії цього правового режиму та яка відповідальність передбачена за це. Обов`язок сплати. Слід зауважити, що закон вимагає сплати аліментів під час дії воєнного стану. До того ж, навіть за таких умов законодавством не заборонено звернення стягнення на дохід боржника (заробітну плату, пенсію, стипендію тощо), якщо ці кошти зараховуються для погашення заборгованості за аліментами. Дія воєнного стану не є фактом, який пом`якшує або звільняє від відповідальності за несплату аліментів, а отже відповідальність буде така ж, як і в мирний час. Відповідно, несплата аліментів під час воєнного стану не звільняє платника аліментів від відповідальності. Утримання дітей є окремим обов`язком, щодо якого закон чітко встановив відсутність будь-яких преференцій. У випадку, якщо платник аліментів ігнорує свій обов`язок та не виконує рішення суду, усі види відповідальності є застосовними для нього (пеня, штраф, адміністративна, кримінальна відповідальність, тощо). У Сімейному кодексі не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом і в постановах від 10.01.2024 у справі № 359/240/21, від 19.02.2024 у справі № 761/893/23. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на надані відповідачем докази щодо поважності причин несвоєчасної сплати аліментів, зокрема воєнні дії та окупація м. Херсона, де відповідач зареєстрований та проживав, неможливість у зв`язку з цим працювати, отримувати заробітну плату та відповідно утримувати належним чином дітей, що перебувають на його утриманні, а також те, що наразі останній вживає заходи для погашення заборгованості на утримання дочки, суд вважає за доцільне зменшити наявний розмір пені вдвічі, та визначає її в розмірі 21 000 гривень. Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 21 000 гривень. Щодо судових витрат Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного, а також

Outcome: partial