Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] укладено договір про\~надання фінансового\~кредиту №41396-04/2023\~(далі\~ кредитний\~договір),\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідно до\~умов кредитного\~договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику грошові кошти в сумі 6000 грн. 00 коп. строком на 25 днів шляхом їх перерахування на картку позичальника, зі сплатою базової процентної ставки 2,5% на день, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Умови вищевказаного кредитного договору відповідач не виконував належним чином у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 23400 грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 17400 грн. 00 коп., право вимоги щодо якої перейшло до позивача на підставі договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», та договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс»). Крім цього, 20.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики №4463577 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) (надалі договір позики) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позичальнику у власність грошові кошти в сумі 3000 грн. строком на 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Умови вищевказаного договору позики відповідач не виконував належним чином у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 11450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом, 8450 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках, право вимоги щодо якої перейшло до позивача на підставі договору факторингу №01.02-92/23 від 27.12.2023 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс»). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами в загальному розмірі 34850 грн. 00 коп., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та на правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.98-99). 19.08.2025 року представник позивача Паладич А.О. подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої зменшила позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с.114-115). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.89). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу про виклик в судові засідання, призначені на 09.10.2025 року, 13.11.2025 року надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.97), що підтверджується поштовими конвертами з відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.124, 133), що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір про надання фінансового кредиту №41396-04/2023 (далі кредитний договір), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 20.05.2023 року. Дата надання кредиту 26.04.2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.15 зворот а.с.17). Відповідно до п.2.1 кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.2.3 кредитного договору у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу з першого дня користування кредитними коштами. Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №41396-04/2023 визначено графік платежів, підписаний відповідачем електронним підписом, згідно якого кількість днів у розрахунковому періоді складає 25 днів, проценти за користування кредитом 3750 грн. (а.с.17 зворот а.с.18). Крім цього, відповідачем 26.04.2023 року електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію; інші важливі правові аспекти (а.с.15). Виконання ТОВ «ФК «Інвеструм» обов`язку щодо перерахування відповідачу кредитних коштів на платіжку картку у розмірі 6000 грн. 00 коп. підтверджується листом «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 року №2919_250318182907 (а.с.28). В подальшому на підставі договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», та договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №41396-04/2023 від 26.04.2023 року було відступлено користь позивача в сумі 23400 грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 17400 грн. 00 коп., що підтверджується копіями договорів факторингу, реєстром боржників до договору факторингу та витягами з реєстру боржників (а.с.28 а.с.44). З розрахунку\~заборгованостіза кредитним договором №41396-04/2023 від 26.04.2023 року, складеного ТОВ «Свеа Фінанс» вбачається, що станом на 18.03.2025 року загальна сума заборгованості становить 23400 грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 17400 грн. 00 коп. (а.с.23 зворот а.с.27). Крім цього, 20.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики №4463577 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за умовами п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.44 зворот а.с.46). Згідно п.2 договору позики, сума позики 3000 грн. 00 коп.; строк позики 30 днів; дата повернення позики 20.07.2023 року; базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 59,71%; базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) 2,50%; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%. Пунктом 15 договору позики визначено, що у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, визначена в п.2 договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена в п.2 договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Додатком №1 до договору позики визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписану відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 20.06.2023 року (а.с.47). Крім цього, відповідачем 20.06.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію; інші важливі правові аспекти (а.с.47 зворот а.с.48). Свої зобов`язання за договором позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 20.02.2025 року №КД-000011998/ТНПП (а.с.63). 27.12.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-92/23, відповідно до умов якого право вимоги за договором позики №4463577 від 20.06.2023 року було відступлено\~користь позивачав сумі 11450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом, 8450 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках, що підтверджується: договором факторингу, реєстром боржників до договору факторингу та витягом з реєстру боржників до договору факторингу (а.с.64-74). З розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №4463577 вбачається, що станом на 27.12.2023 року загальна сума заборгованості складає 11450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом, 8450 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках (а.с.60-62). Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 року змінено найменування товариства з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.79). Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч.1 ст.20 ЦК України особа право на захист здійснює на свій розсуд. Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, уклавши договори на умовах, викладених у них, відповідач як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Слід також зазначити, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що договори укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає наведеним вище вимогам закону, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки. Умови договорів первісними кредитодавцями виконані, грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, у ході передачі прав вимоги за договорами факторингу право вимоги за договорами перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс», що свідчить про факт отримання позивачем права грошової вимоги до відповідача. Щодо розміру заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №41396-04/2023 від 26.04.2023 року, суд зазначає наступне. Припис частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. За умовами договору про надання фінансового кредиту №41396-04/2023 від 26.04.2023 року сторони визначили, що кредит надається строком на 25 днів, тобто до 20.05.2023 року (п.1.2 договору). Відповідно до п.1.3 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Згідно п.2.3 кредитного договору у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу з першого дня користування кредитними коштами. У разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 цього договору, проценти передбачені в п.2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 днів календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п.4.3 кредитного договору). Як вбачається з графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, строк кредитування становить 25 днів, проценти за користування кредитом 3750 грн. (а.с.18). З паспорту споживчого кредиту також слідує, що строк кредитування становить 25 днів (а.с.15). На підставі аналізу вказаних положень кредитного договору суд приходить до висновку, що сторони погодили надання кредиту строком на 25 днів, що відповідає пункту 1.2 договору, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту, протягом якого у позичальника існувала можливість правомірно не сплачувати кредитодавцю кредит. Водночас умови пункту 4.3 кредитного договору також передбачають що, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору, в такому випадку проценти передбачені в п.2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 днів календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. У наведених висновках суд керується тим, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). За обставин цієї справи відповідач покладаючись на пункт 1.2 кредитного договору, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, міг розраховувати на необхідність виконання ним обов`язку щодо повернення кредиту до 20.05.2023 року та сплати грошових сум, зазначених у графіку платежів, а саме 6000 грн. (тіло кредиту) та 3750 грн. (проценти за користування кредитом). В зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що сторони в кредитному договорі погодили строк правомірного користування кредитними коштами до 20.05.2023 року (25 днів). При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження продовження строку кредитування. Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором №41396-04/2023 від 26.04.2023 року, складеного ТОВ «Свеа Фінанс», проценти за період поза межами строку кредитування, починаючи з 21.05.2023 року по 29.11.2023 року товариство нараховує саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Зазначене узгоджується із вищенаведеними висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року. З огляду на викладене вище, правомірним є нарахування позивачем процентів за користування коштами на підставі ст.1048 ЦК України лише протягом погодженого сторонами строку надання кредиту упродовж 25 днів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~№41396-04/2023\~від 26.04.2023\~року у\~розмірі 9750\~грн.\~00\~коп.,\~що складає:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 6000\~грн.\~00\~коп.,\~заборгованість за\~відсотками \~3750\~грн.\~00\~коп.\~за період\~з 26.04.2023\~року по\~20.05.2023\~року,\~тобто за\~25\~днів (6000 грн. х 2,5% х 25 днів = 3750 грн.). Щодо розміру заборгованості за договором позики №4463577 від 20.06.2023 року суд зазначає наступне. Судом установлено, що за умовами договору позики сторони визначили, що позика надається строком на 30 днів, тобто до 20.07.2023 року. За користування позикою позичальник повинен сплатити товариству базову процентну ставку: 59,71% за перший день користування позикою; 2,50% з другого дня користування позикою до дати повернення позики. З таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорту споживчого кредиту також слідує, що строк кредитування становить 30 днів (а.с.47-48). З огляду на викладене вище, правомірним є нарахування позивачем процентів за користування позикою на підставі ст.1048 ЦК України лише протягом погодженого сторонами строку надання позики упродовж 30 днів. Отже, за договором позики з відповідача підлягають стягненню відсотки за період з 20.06.2023 року по 20.07.2023 року, тобто за 30 днів, в сумі 3966 грн. 30 коп., виходячи з наступного розрахунку: 3000 грн. х 59,71% х 1 день = 1791 грн. 30 коп.; 3000 грн. х 2,50% х 29 днів = 2175 грн. 00 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №4463577 від 20.06.2023 року у розмірі 6966 грн. 30 коп., що складає: заборгованість за основним боргом 3000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 3966 грн. 30 коп. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за договорами кредиту/позики, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «Свеа Фінанс» судовий збір в сумі 1162 грн. 75 коп. Оскільки представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині витрат, згідно з якою він по суті відмовився від вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд з урахуванням принципу диспозитивності не вирішує питання розподілу таких витрат.

Outcome: partial