Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

18 липня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до ТОВ «Альфа-Груп Сервіс» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 03 травня\~2024\~року по 31 жовтня\~2024\~року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Альфа-Груп Сервіс». Під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за жовтень\~2024\~року у розмірі 13696,09 грн. Підтвердженням факту нарахування вказаною суми є відомості з довідки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України. Але довідку про нараховану та несплачену суму при звільненні відповідач відмовляється надати. До виплати з суми заборгованості підлягає сума за мінусом податків (13696,09*19,5 %)\~2670,74 грн., а саме (13696.09 -\~2670,74) 11025,35 грн. В день звільнення відповідач в порушення норм діючого законодавства не повідомив позивача письмово про нараховані суми належні при звільненні і не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Розрахунок інфляційної суми за станом на 30.06.2025\~року Інфляція за листопад грудень\~2024\~року склала (101,9*101,4) 103,3%. Інфляція за січень\~2025\~року по червень\~2025\~р. включно склала 106,5%. Всього інфляція за період з листопада\~2024\~року по червень\~2025\~року включно склала (103,3% * 106,5% ) 110,0%. Інфляційна сума складає (11025,35*110,0% = 12127,89 - 11025,35) 1102,54 грн. Всього підлягає стягненню з відповідача на мою користь (11025,35+1102,54) 12127,89 грн. Просить суд, стягнути з ТОВ «Альфа-Груп Сервіс» його користь нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 11 025,35 грн., компенсацію інфляційної суми за період з листопада\~2024\~року по червень\~2025\~року включно в розмірі\~1102,54 грн., а всього 12127, 89 грн. 22 липня 2025 року ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра відкрито провадження у справі та призначено справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Від позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. Відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України, ст.ст.4,\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі\~ст.8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~Конституції України\~гарантується. Судом встановлено, що [PERSON] у період часу з 03 травня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Альфа-Груп Сервіс», що підтверджується записами у трудовій книжці [NUMBER] та довідкою за формою ОК-5 Пенсійного фонду України (а.с.3, 4). \~ \~ \~ \~Наказом №878-к від 31.10.2024 року, [PERSON] , який працював на посаді сторожа дільниці № [NUMBER] у ТОВ «Альфа-Груп Сервіс» звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП (а.с.3). Статтею 43 Конституції України\~передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Частиною 1\~статті 1 Закону України «Про оплату праці»\~та ч.1\~ст.94 КЗпП України\~встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.ст.21,\~22 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Частиною 3\~статті 15 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в ч.5\~ст.97 КЗпП України. Як вказано у\~ст.115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1\~ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. За приписами\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З довідки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України слідує, що ТОВ «Альфа-Груп Сервіс» за жовтень 2024 року [PERSON] було нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 13696,09 грн. У теперішній час заборгованість по заробітній платі в сумі 11025,35 грн. (13696,09*19,5%=2670,74 грн., а саме 13696,09-2670,74=11025,35грн. сума за вирахуванням податків) перед позивачем не сплачена. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 11025,35 грн. підлягає задоволенню. Таким чином, суд знаходить доведеним той факт, що в порушення вимог\~ст.116 КЗпП України\~відповідачем при звільненні позивача не проведено з ним повний розрахунок та не виплачено йому усіх належних йому сум. Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційної суми суд приходить до наступних висновків. Звертаючись із вимогою про стягнення інфляційних втрат позивач вказує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна сума внаслідок порушення відповідачем строку виплати заробітної плати за період її затримки, яка за період з листопада 2024 року по червень 2025 року становить 1102,54 грн. Так, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-Ш та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженими\~постановою КМУ від 20 грудня 1997 року №1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності і господарювання здійснюється компенсація втрати частини заробітної плати своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була у цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги зріс більше ніж на один відсоток.\~У відповідності до п.22\~постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати та компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку з затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться на підставі\~ст.33Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року\~в період між переглядами Верховного Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється згідно із\~Законом від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових коштів населення»\~і підтвердженими положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затверджений\~постановою Кабінету міністрів України № 663 від 07 травня 1998 року\~підприємством, установою, організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін, котрий перевищив 105% - величину порогу індексації. З урахуванням вищезазначеного, а також тієї обставини, що [PERSON] не було виплачено заробітну плату за відпрацьований період роботи, а саме за жовтень 2024 року, яка складає 13696,09 грн. та після утримання податків та обов`язкових платежів становить 11025,35 грн., тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо проведення компенсації інфляційної суми підлягають задоволенню. Відтак, суд вважає, що стягненню із відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційну суму за період з листопада 2024 року по червень 2025 рок, як компенсацію втрати частини його доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати в силу наведених норм зазначених законодавчих актів, погодившись із його розрахунком: інфляція за листопад грудень 2024 року склала (101,9-101,4=103,3%), інфляція за січень 2025 року по червень 2025 року включно склала 106,5%, всього інфляція за період з листопада 2024 року по червень 2025 року включно склала (103,3%-106,5%=110,0%), таким чином інфляційна сума складає (11025,35*110,0%=12127,89-11025,35=1102,54 грн.) З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача ТОВ «Альфа-Груп Сервіс» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню нарахована та невиплачена заробітна плата та інфляційна сума за період з листопада 2024 року по червень 2025 року, виходячи з розрахунку (11025,35+1102,54=12127,89 грн.). З приводу вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.59\~Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положенням\~статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1,\~3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134\~ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За приписами ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: договір про надання правничої допомоги від 11.07.2025 року; акт виконаних робіт від 18.07.2025 року та довідку, яка підтверджує сплату позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Оскільки від відповідача в порядку ч.5\~ст.137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 1500,00 грн. Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028,00 грн., відповідно до\~ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача\~на користь держави, оскільки відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач від сплати судового збору за цією категорією справ не звільняється. Судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В порядку п.4 ч.1\~ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved