Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року в розмірі 28874 грн 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн 00 коп., заборгованість за процентами - 17534 грн 00 коп., заборгованість за комісією- 840 грн 00 коп., заборгованість за штрафом - 3500 грн 00 коп. Крім того, просить стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн 00 коп. Посилається на те, що 16 жовтня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 6957141, відповідно до якого відповідач отримала у кредит кошти в розмірі 7000 грн 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені умовами кредитного договору. ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за вищезазначеним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі. 31 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги № 46-МЛ, за яким до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором. На адресу відповідача була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Відповідач на вимогу не відреагувала, заборгованість не сплатила. 03 вересня 2025 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином в силу п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 16 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 6957141. Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» Кредитний договір № 6957141 від 16 жовтня 2019 року був підписаний [PERSON] електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (W60875), який був направлений 16 жовтня 2019 року о 08:47 на телефонний номер [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] був зазначений відповідачем і в Анкеті-заяві на кредит № 6957141. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 7000 грн 00 коп. на строк 15 днів із 16 жовтня 2019 року, з правом пролонгації. Проценти за користування кредитом: 3150 грн 00 коп.. які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту: 840 грн 00 коп., яка нараховується одноразово за ставкою 12,00 % від суми кредиту за договором. ТОВ «Мілоан» на рахунок відповідача 16 жовтня 2019 року були перераховані кредитні кошти в розмірі 7000 грн 00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 2223149 від 16 жовтня 2019 року. Також факт надання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 7000 грн 00 коп. підтверджується і даними відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року. Відповідачем умови вищезазначеного кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 28 січня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 25374 грн 00 коп., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн 00 коп.; - заборгованість за відсотками - 17534 грн 00 коп.; - заборгованість за комісією - 840 грн 00 коп. На підтвердження розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року представником позивача подано копію відомості про щоденні нарахування та погашення, в якій міститься інформація про наданий відповідачу розмір кредиту (7000 грн 00 коп.) та розмір нарахованих відсотків, комісії за весь період кредитування. Разом з тим, представник позивача просить стягнути із відповідача, як складову заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, заборгованість за штрафом в розмірі 3500 грн 00 коп. Однак, будь якого розрахунку на підтвердження даної обставини ним подано не було. Додана до позову копія відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року не містить такого виду нарахування, як штраф. Будь-яких пояснень з даного приводу представником позивача надано не було. 31 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 46-МЛ . Згідно витягу з Реєстру боржників від 31 січня 2020 року, копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 31 січня 2020 року до Договору відступлення прав вимоги № 46-МЛ від 31 січня 2020 року, копії платіжної інструкції № 17508 від 31 січня 2020 року право вимоги за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». 12 серпня 2025 року на адресу відповідача [PERSON] була направлена досудова вимога № 5586/238 про необхідність виконання зобов`язань за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року. Відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість за кредитним договором не сплатив. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого ним подано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; копію Акту наданих послуг № 1390 від 05 серпня 2025 року; копію Детального опису наданих послуг до Акту № 1390 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; копію ордеру серії ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Положеннями статті 3 Закону № 675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII). Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення 16 жовтня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Кредитного договору № 6957141 та перерахування на карту, зазначену відповідачем, грошових коштів за даним договором в розмірі 7000 грн 00 коп., що підтверджено належними, допустимим та достатніми доказами. Крім заборгованості за тілом кредиту, представник позивача просить стягнути із відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 17534 грн 00 коп. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 15 днів із 17 вересня 2020 року. Відповідно до п.1.5.2 Кредитного договору № 6957141 від 16 жовтня 2019 року (далі - Договір) проценти за користування кредитом: 3150,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом. Із п.1.6 Договору вбачається, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору. Відповідно до п.2.2.2 Договору нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Як вбачається із п.2.2.3 Договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним в п.1.4 , якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватися кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка, запропонована Позичальнику зі знижкою, є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової), то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня, наступного за днем, визначеним п.1.4 Договору, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору. Якщо після настання дати, встановленої п.1.4 Договору, Позичальник продовжуватиме користуватися кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватися протягом 60 днів після нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. Крім того, відповідно до п.2.3.1 Договору для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту. Даний пункт Договору передбачає також відношення строку продовження до відсотку розміру сплачено комісії, необхідної для продовження строку кредитування. Із доданої до позовної заяви копію відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що первісним кредитором здійснене нарахування відсотків відповідно до положень підписаного відповідачем Кредитного договору № 6957141 від 16 жовтня 2019 року. Таким чином, суд вважає, що розмір нарахованих відсотків відповідає умовам Кредитного договору № 6957141 від 16 жовтня 2019 року, погодженим його сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приймає розмір нарахованих процентів, що підлягають стягненню із відповідача, - 17534 грн 00+ коп. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача комісію в розмірі 840 грн 00 коп. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Пунктом 1.5.1 Кредитного договору 6957141 від 16 жовтня 2019 року передбачено право Кредитодавця нараховувати комісію за надання кредиту в розмірі 840 грн 00 коп, яка нараховується одноразово за ставкою 12,00 % від суми кредитом за договором. Отже, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача комісії в розмірі 840 грн 00 коп. також підлягають задоволенню, оскільки відповідають умовам кредитного договору та положенням чинного законодавства України. Також, як складову заборгованості за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року представник позивача просить стягнути штраф в розмір 3500 грн 00 коп. Пунктом .4.1 Договору передбачено право ТОВ «Мілоан» у разі прострочення Позичальником зобов`язань за кредитним договором нараховувати пеню в розмірі 2,00 % від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту, одержаного Позичальником за цим Договором. Разом з тим, будь якого розрахунку на підтвердження даної обставини представником позивача подано не було. Додана до позовної заяви копія відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року не містить такого виду нарахування, як штраф. Будь-яких пояснень з даного приводу представником позивача надано не було. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦРК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту нарахування штрафних санкцій за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18). Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. (ч. 2 ст. 1081 ЦК України) Судом встановлено, що позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним ( за виключенням штрафних санкцій, правомірне нарахування яких не підтверджено поданими доказами). Враховуючи вищевикладене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Кредитним договором № 6957141 від 16 жовтня 2019 року в розмірі 25374 грн 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками -17534 грн 00 коп., заборгованість за комісією - 840 грн 00 коп. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн 00 коп., слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). В силу ч. 6 ст. 137 цього Кодексу, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами. Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. З урахуванням вищевикладеного, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимим доказами, відповідач не заявляв клопотання про зменшення їх розміру, однак вони підлягають частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 7031 грн 20 коп. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи частковість задоволення позовних вимог (на 87,89 %), стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2129 грн 05 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial