Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 24.12.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №618766333, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Кредит надано загальним строком на 98 днів. Процентна ставка 474,5 % річних. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором№618766333 від 24.12.2021. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги № 08/07/25-Е від 08.07.2025, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ "ФК "Ейс" за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 становить 10904,75 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7147,91 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 3756,84 грн. Тому позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 в розмірі 10904,75 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 08.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.Судове засідання призначене на 07.10.2025. 07.10.2025 судове засідання відкладене на 11.11.2025. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача ТОВ "ФК "Ейс" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 7зв.ст.). Відповідач [PERSON] двічі належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 102,112). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №618766333, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн зі сплатою процентів та іншіх платежів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором. Кредит надано загальним строком на 98 днів. Процентна ставка фіксована 251,85 % річних, 0,69% в день. Процентна ставка при невиконанні зобов`язань 474,5 % річних. Загальні витрати за кредитом 3374,14 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 11374,14 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 1006,85 % річних. Штрафи 28 % від суми несвоєчасно внесеного платежу за кожен день прострочення (а.с. 30-35). Згідно довідки ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено кредитний договір №618766333 від 24.12.2021, ідентифікований ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога": одноразовий ідентифікатор MNV753ZX, дата відправки 24.12.2021 10:09:15, номер телефону [NUMBER] (а.с. 13). Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 24.12.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" [PERSON] РНОКПП [NUMBER] вказав номер картки [NUMBER] хх-хххх-8912 (а.с. 21). Згідно платіжного доручення від 24.12.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на карту АТ «Альфа-Банк» отримувачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, картка 5355-28хх-хххх-8912 (а.с. 10). Згідно інформації АТ «ПУМБ» від 20.10.2025 в банку на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] були відкриті наступні рахунки, до яких випущені картки: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . В банку на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] була випущена банківська картка до рахунку № [NUMBER] у гривні, закріплений фінансовий номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною каткою №5355280008838912. В анкеті [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вказано номер телефону [NUMBER] . В результаті аналізу операцій, здійснених по картці [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 24.12.2021 по 29.12.2021 була витявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 8000,00 грн через сервіс іншого банку. Дата транзакції 24.12.2021, час 10:09:48, сума 8000,00 грн, опис типу транзакції: надходження (переказ коштів кредитова частина), пристрій W0000094 (а.с. 114). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію"). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним кредитним договором зобов`язань належним чином не виконав, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 утворилася заборгованість у розмірі 10904,75 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7147,91 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 3756,84 грн (а.с. 42, 43, 44). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до нього від №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 31.12.2021, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 (а.с.68-69, 70-73, 74-83). 05.08.2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди до нього №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 (а.с. 59-60, 61-63, 64, 66, 67, 68-69). 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 (а.с. 51-52, 53-56, 57, 58, 59, 60). Тобто до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 в розмірі 10904,75 грн, з яких 7147,91 грн - прострочене тіло кредиту, 3756,84 грн - прострочені відсотки, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 08.07.2025 (а.с. 51-52). Доказів на спростування позовних вимог відповідачем суду не надано, розмір заборгованості не спростовано. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №618766333 від 24.12.2021 в розмірі 10904,75 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Так, для підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Ейс» № 09/07/25-01 від 09.07.2025 АО «Тараненко та партнери», акт прийому-передачі наданих послуг №09/07/25-01 від 09.07.2025 на суму 7000,00 грн, що включає усну консультацію, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складання та подання до суду позовної заяви, додаткову угоду №25770497979 до договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2017 (а.с.37, 38, 39, 40-41 ). Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved