Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») у серпні 2025 року звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №697906 від 03.09.2021 у розмірі 26109,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 13873,48 грн; заборгованість за відсотками- становить 12235,74 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 03.09.2021 між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №697906, підписанням якого відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон кредит» та отримав 15000,00 грн. 28.08.2023 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №697906 від 03.09.2021.Відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов, окрім того, просить стягнути судові витрати у розмірі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу адвоката у сумі 6000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, викликався шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, судова повістка повернута без вручення з відміткою про відмову відповідача від отримання судової повістки, що у відповідності до п.4) ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] 03.09.2021 укладено договір про надання споживчого кредиту №697906, відповідно до умов якого товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2 Договору). Сума кредиту становить 18 750 гривень. Тип кредиту кредит (п.1.3 договору). Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 03.09.2023 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору (далі - Графік платежів). Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить:- за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних) (далі - Проценти за перший день користування кредитом); за вci наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі - Поточні проценти). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 207,96% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 43179,00 грн. (п.1.5-1.8 Договору). Відповідно до пункту 2.1. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 15000,00 гривень; у розмірі 3 750,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. Пунктом 3.5 договору передбачено, що сплата Процентів за перший день користування кредитом, здійснюється Споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати Процентів за перший день користування кредитом, Споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Споживачу. Відповідно до п. 4.4. споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Договір підписано відповідачем власноруч 03.09.2021. Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорті споживчого кредиту, що є додатками до договору про споживчий кредит і які також підписані відповідачем власноруч. Згідно із Заявою-Анкетою від 03.09.2021 [PERSON] надав товариству інформацію, яка може бути використана для розгляду питання щодо надання кредиту, а також підписав Заяву-приєднання до публічної пропозиції ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 03.09.2021. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало кредитні кошти у розмірі 15000 гривень [PERSON] , про що свідчить платіжне доручення АТ КБ"ПРИВАТБАНК" № 8552 від 03.09.2021, призначення платежу: Видача кредиту згiдно договору №697906 вiд 03.09.2021, [PERSON] . Згідно з наданим ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» розрахунком заборгованості у гривні, заборгованість гривень [PERSON] за кредитним договором №697906 вiд 03.09.2021 станом на 28.08.2023 становить 30 109,22грн, що складається із: 17 344, 08 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 12 765, 14 грн. - заборгованості за процентами на дату відступлення прав вимоги. 28.08.2023 між ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Слон кредит» (Клієнт) укладено договір факторингу за №2808-23. Відповідно до положень п. п. 2.1., 2.2 договору факторингу, Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за кредитним договором. В силу умов п.п. 3.1.1, 3.1.3 п. 3.1 договору факторингу, фінансуванням є належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка встановлюється в реєстрі прав вимоги. Фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений в пункті 12 цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта в повному обсязі. Як слідує з умов п. 4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку №1 до цього договору, за умови виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 Договору. Згідно платіжної інструкції АТ «Сенс банк» за №4565 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «Слон кредит» грошові кошти в розмірі 1648712,45 грн згідно договору факторингу за №2808-23 від 28.08.2023. Як вбачається з Акту прийому-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023, ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон кредит» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників. Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, встановлено, що до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №697906 вiд 03.09.2021 на суму 26109,22 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 13873,48 грн.; заборгованість за відсотками становить 12235,74 грн. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «Діджи Фінанс», перейшло право вимоги за кредитним договором №697906 вiд 03.09.2021. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст.ст. 527, 530ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договоромфакторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26109,22 грн. Доказів погашення заборгованості як первинному так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Встановлені фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, допустив прострочення виконання зобов`язання протягом дії кредитного договору, унаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 6000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000,00 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved