Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 03 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Браславська\~О.А., звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою від 01.02.2022 у розмірі 5\~000,00 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.02.2022 [PERSON] отримав від [PERSON] позику в розмірі 5\~000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.08.2022. Підтвердженням укладання договору позики, отримання коштів та зобов`язання повернути позику є розписка, яка власноруч складена та підписана відповідачем. Позивач намагався вирішити питання з [PERSON] в позасудовому порядку, але останній не відповідає на телефоні виклики, тобто уникає контакту з позикодавцем. Станом на день подання цієї позовної заяви [PERSON] позику не повернув, що змусило позивача звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Через електронний кабінет в системі "Електронний суд" представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним особисто судової повістки про виклик до суду на 10:30 год 06.11.2025, а також довідка про доставку електронного документу судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет його представника адвоката Дягілєва\~О.В. 19.09.2025 о 18:56:04 год. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв та клопотань від нього та його представника не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України не здійснювалось. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 21.08.2025. 21.08.2025 підготовче засідання було відкладено до 18.09.2025 за клопотанням представника відповідача. Ухвалою від 18.09.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 06.11.2025. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 06.11.2025, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача на підставі ч.\~4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 01.02.2022 між сторонами по справі укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 5\~000 доларів США, які зобов`язався повернути позивачу 01.08.2022 (а.с.\~11, 43). Домовленістю сторін було визначено кінцевий строк повернення грошових коштів, а саме 01.08.2022. Станом на 01.07.2025 офіційний курс гривні щодо долара США складав 41,7788 (а.с.\~12). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч.\~1 ст.\~12, ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.\~1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (п.\~5 ч.\~2 ст.\~16 ЦК України). Згідно із ч.\~2 ст.\~77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.\~81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.\~2 ст.\~524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно зі ст.\~525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.\~1 ст.\~530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Прийнявши виконання\~зобов`язання,\~кредитор повинен\~на вимогу\~боржника видати\~йому розписку\~про одержання\~виконання частково\~або в\~повному обсязі. Якщо\~боржник видав\~кредиторові борговий\~документ,\~кредитор,\~приймаючи виконання\~зобов`язання,\~повинен повернути\~його боржникові.\~У разі\~неможливості повернення\~боргового документа\~кредитор повинен\~вказати про\~це у\~розписці,\~яку він\~видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (стаття 545 ЦК України). За змістом ст.\~629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, ч.\~1 ст.\~1049\~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. За змістом ч.\~2 ст.\~1047\~ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотиви суду. В судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] виникли договірні зобов`язання на підставі договору позики від 01.02.2022, про що свідчить розписка відповідача, надана позивачу. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №\~464/3790/16-ц (провадження №\~14-465цс18). У постанові\~Верховного Суду\~від 22\~вересня 2021\~року у\~справі №\~520/11358/15-ц\~(провадження\~№\~61-7539св21)\~зроблено висновок,\~що тлумачення\~статей 1046\~та 1047\~ЦК України\~свідчить,\~що по\~своїй суті\~розписка про\~отримання в\~борг грошових\~коштів є\~документом,\~який видає\~боржник (позичальник)\~кредитору (позикодавцю)\~за договором\~позики,\~підтверджуючи як\~його укладення,\~так і\~умови договору,\~а також\~засвідчуючи отримання\~від кредитора\~певної грошової\~суми або\~речей.\~Згідно зі\~статтею 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Вказаний висновок підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №\~705/3275/18 (провадження №\~61-12851св21). Зазначеним договором були визначені його предмет, строки та умови повернення, розмір плати за користування коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Досліджуючи оригінал боргової розписки, який міститься в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що ця розписка є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договором позики від 01.02.2022 встановлений строк виконання зобов`язання до 01.08.2022. Умовами договору передбачено, що 01.08.2022 відповідач зобов`язаний повернути отримані від позивача у борг грошові кошти у сумі 5\~000 доларів США. Наявність у позивача оригіналу наданої відповідачем розписки від 01.02.2022 у розумінні ст.\~545 ЦК України свідчить про те, що зобов`язання з повернення позики позичальником (відповідачем у справі) не виконано. Таким чином, внаслідок порушення зобов`язання за договором позики у відповідача виникла заборгованість в сумі 5\~000 доларів США, яка складається із основної суми боргу 5\~000 доларів США. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст.\~49 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч.\~3 статті 49 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами 1 і 2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи, що відповідач зобов`язався виконати зобов`язання за договором позики в іноземній валюті в доларах США, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 01.02.2022 у визначеній вказаним договором сумі 5\~000 доларів США. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1\~672 грн судового збору (а.с.\~1). Відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору. Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5\~000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст.\~15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.\~12 ч.\~3 ст.\~2 ЦПК України). Відповідно до ст.\~1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.\~30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п.\~1 ч.\~3 ст.\~133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч.\~1 ст.\~137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.\~2 ст.\~137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.\~3 ст.\~137 ЦПК України). У відповідності до ч.\~4 ст.\~137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Внаслідок задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п.\~1 ч.\~2 ст.\~141 ЦПК України покладаються на відповідача. Положеннями ч.\~8 ст.\~141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як убачається з матеріалів справи та зазначено у позовній заяві між [PERSON] і адвокатом Браславською\~О.А. укладено договір про надання правничої допомоги, яку остання надає на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ №\~1272039 від 01.07.2025 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №\~1235 від 12.01.2005 (а.с.\~6-7) З платіжної інструкції №\~P24A4528514842D8576 убачається, що [PERSON] сплатив адвокату Браславській\~О.А. грошові кошти у сумі 3\~000 гривень за надання послуг за договором (а.с.\~13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3\~000 грн, оскільки вони є фактично понесеними.

Outcome: approved