Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Романчук Віта Юріївна, звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Миколаївській областіпро стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь [PERSON] грошові кошти в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у вигляді нарахованої та недоотриманої пенсії в розмірі 318\~246,76 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~545,98 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачка - [PERSON] є дружиною [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 16.07.1978 серії [NUMBER] , який помер [INFO] , про що 05.03.2024 складено актовий запис та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі № 400/12831/21, яке набрало законної сили 03.03.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію [PERSON] на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 № 21-855зп з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. За результатом проведеного розрахунку Відповідачем нараховано, але не виплачена [PERSON] пенсія у сумі 48 000,00 гривень; відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 400/4671/23, яке набрало законної сили 27.06.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати [PERSON] в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713, з урахуванням раніше проведених виплат. За результатом проведеного розрахунку Відповідачем нараховано, але не виплачена [PERSON] пенсія у сумі 270 246,76 гривень. Зрештою, Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, на підставі зазначених судових рішень нарахована, але не виплачена за життя [PERSON] пенсія у загальній сумі 318 246,76 гривень. З метою отримання нарахованих, але недоотриманих сум пенсії померлим чоловіком, Позивач звернулась до Відповідача з відповідною заявою, однак, листом Відповідача від 03.06.2025 №8261-7290/В-02/8-1400/25, у виплаті недоотриманих сум пенсії відмовлено, оскільки звернення за виплатою коштів надійшло пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому, листом від 04.06.2025 №1400-0202 8/47020 Відповідачем надіслано розрахунки на доплату до пенсії відповідно до рішень Миколаївського окружного адміністративного суду по справах № 400/12831/21, №400/4671/23 згідно з якими загальна сума невиплаченої пенсії складає 318 246,76 гривень. Також, за результатом звернення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Л. Чорної, листом Відповідача від 21.08.2025 №1400-0404 8/71268 повідомлено про відсутність недоотриманої пенсії [PERSON] з посиланням на ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, право Позивачки на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті її чоловіка, а саме на спадкове майно у вигляді нарахованих, але не виплачених сум пенсії спадкодавця порушено. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. 23.09.2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Свою позицію [PERSON] обґрунтувала тим, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримував пенсію за вислугу років з 01.03.2003 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Виплату пенсії припинено з 01.04.2024 у зв`язку зі смертю пенсіонера ( [INFO] ). Пенсію за березень 2024 року, тобто по місяць смерті включно, було зараховано 05.03.2024 на рахунок одержувача, відкритий в АТ Ощадбанк. Таким чином, недоотримана пенсія [PERSON] відсутня. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі № 400/12831/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію [PERSON] на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 № 21-855зп з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Головним управлінням на виконання рішення суду № 400/12831/21 в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань проведено перерахунок пенсії особи та нараховано різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією в розмірі 270246,76 гривень відповідно. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 400/4671/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати [PERSON] в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713, з урахуванням раніше проведених виплат. Головним управлінням на виконання рішення суду № 400/4671/23 в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань проведено перерахунок пенсії особи та нараховано різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією в розмірі 48000,00 гривень відповідно. Відповідно до ч. 1 статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні у встановленому порядку осіб (членів сім`ї), визначених у статті 61 Закону № 2262, недоодержані суми підлягають виплаті без заміни сторони у виконавчому провадженні, за рахунок коштів та у порядку черговості, визначених відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21- 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1). Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262 зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки, заява Позивача надійшла до Головного управління після 6 місяців з дати смерті [PERSON] , тому немає підстав нарахування та виплати недоодержаної пенсії Позивачу. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.10.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. До судового засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До судового засідання надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про\~стягнення грошових\~коштів у\~вигляді недоотриманої\~пенсіїпідлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.07.1978 року між [PERSON] та [PERSON] у Міській раді Хоросткова Гусятинського районного бюро ЗАГСа Тернопіллської області було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16.07.1978 року зроблено запис №48 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] ; дружині - [PERSON] . Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі № 400/12831/21, яке набрало законної сили 03.03.2022, зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію [PERSON] на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 № 21-855зп з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 400/4671/23, яке набрало законної сили 27.06.2023, зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати [PERSON] в розмірі 2000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713, з урахуванням раніше проведених виплат. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.03.2024 року складено відповідний актовий запис №516 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорною Л.С. заведено спадкову справу за реєстровим №72315423, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №76647960 від 17.04.2024 року. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №2779, бланк серії НТО №490324, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорною Л.С., спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 01.05.2025 року звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про отримання нарахованих, але неотриманих сум пенсії померлим чоловіком. Листом заступника начальника Головного управління Пенсійого фонду України в Миколаївській області від 03.06.2025 року за №8261-7290/B-02/8-1400/25 [PERSON] відмовлено у виплаті недоотриманих сум пенсії на виконання рішення суду за позовом [PERSON] , оскільки звернення за виплатою коштів надійшло пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Листом заступника начальника Головного управління Пенсійого фонду України в Миколаївській області від 04.06.2025 року за №1400-0202-8/47020 надано розрахунки на доплату пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року по справі №400/12831/21 та рішення Миколаївського окружного адміністративного суду №400/4671/23 за позовом [PERSON] . Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № ЮН 43821 за дорученням №Д ЮН43821/32 від 04.06.2025 року - за період з липня 2021 року по червень 2023 року [PERSON] має бути доплачено 48 000 гривень 00 копійок. Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № ЮН 43821 за дорученням №Д ЮН43821/31 від 04.06.2025 року - за період з квітня 2019 року по травень 2022 року [PERSON] має бути доплачено 270 246 гривень 76 копійок. У відповідь на запит приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорної Л.С. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області у листі від 21.08.2025 року за №1400-0404-8/71268 повідомлено про те, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області і отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплату пенсії припинено з 01.04.2024 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ( [INFO] ). Пенсію за березень 2024 року, тобто по місяць смерті включно, було зараховано 05.03.2024 на рахунок одержувача, відкритий в АТ «Ощадбанк». Таким чином, недоотримана пенсія [PERSON] станом на 21.08.2025 року відсутня. Відповідно до ч. 1 статті 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися не до одержаним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачується тим членом його сім`ї, які належать до осіб що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов?язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об?єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов?язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК У країни). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 К України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб?єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов?язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)). Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п?ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов?язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов?язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об?єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов?язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім?ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім?ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім?ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-XII. Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХII, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХII визначено, що при зверненні кількох членів сім?ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХII також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім?ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім?ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім?ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім?ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім?ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім?ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім?ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов?язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов?язана з його суб?єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім?ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім?ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов?язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв?язку, встановивши, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі № 400/12831/21 та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі №400/4671/23 зобов?язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати [PERSON] в розмірі 2000 гривень та перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію [PERSON] на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 № 21-855з з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, однак суми пенсії, що належали чоловіку позивачки залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] успадкувала належні її спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав. У справі, що розглядається, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, а тому позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2545,98 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved