Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свій позов мотивує тим, що шлюб з [PERSON] був розірваний рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2023 року. В даному шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 02 травня 2018 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Національному університеті «Острозька академія» на денній формі навчання, на платній основі, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На даний час позивач працює на посаді секретаря Берестечківської міської ради і самостійно оплачувати навчанням сина не має можливості. Інформації про офіційне місце роботи відповідача не має. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2025 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Судове засідання призначено на 29 жовтня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 10 листопада 2025 року. Позиція учасників судового розгляду Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданому до суду 07 листопада 2025 року клопотанні просила слухати справу у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за адресою місця реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутність чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2013 року. Рішення суду набрало законної сили 22 лютого 2013 року (а.с. 7- зворот). За час шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , відповідно до якого його матір`ю є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 9). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2025/012195633 від 25.08.2025 року позивачка [PERSON] зареєстрована 31.05.2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2025/015858974 від 28.10.2025 року [PERSON] зареєстрований 02.06.2016 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Горохівського районного суду Волинської області від 02.05.2018 року вирішено змінити спосіб стягнення аліментів, визначений згідно з рішенням Горохівського районного суду від 6 квітня 2015 року. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] (РНОКПП відсутній) аліменти в користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] (РНОКПП [NUMBER] ) в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду Горохівським районним судом Волинської області 02.05.2018 року видано виконавчий лист у цивільній справі №155/324/18, провадження №2/155/389/18 (а.с. 10). На даний час [PERSON] , [INFO] досягнув повноліття. З довідки №473/25 від 09 вересня 2025 року вбачається, що [PERSON] навчається в Національному університеті «Острозька академія», на 2 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, у Навчально-науковому інституті міжнародних відносин та національної безпеки, за спеціальністю: 256 Національна безпека (за окремими сферами забезпечення та видами діяльності), освітньо-професійною програмою «Національна безпека (за окремими сферами забезпечення та видами діяльності)», денної форми навчання, за кошти фізичних осіб. Термін навчання: з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року (а. с. 11). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. З врахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Також, враховуючи те, що [PERSON] навчається, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, джерело фінансування: за кошти фізичних осіб, також потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, проїзд до навчального закладу, придбання їжі, одягу, взуття, навчального обладнання, суд вважає доведеною обставину щодо його потреби в матеріальній допомозі батька. У відповідності до положення ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, розмір його щомісячного доходу суду невідомий. Останній відзив на позов не подав, про неможливість надавати матеріальну допомогу позивачці у заявленій сумі не повідомив. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок батька утримувати повнолітнього сина, який навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що право [PERSON] , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред`явлений позивачкою позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відтак, суд вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №205/1302/16-ц). Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову. З даною позовною заявою позивачка [PERSON] звернулася 12 вересня 2025 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь (а. с. 1-3). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок слід стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved