Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, зменшивши вимоги якого, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги постачання гарячої води за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року в розмірі 6712 грн. 18 коп., пеню за надані послуги з гарячого водопостачання в розмірі 159 грн. 18 коп, 3% річних за надані послуги з гарячого водопостачання в розмірі 21 грн. 19 коп., інфляційні втрати за надані послуги з гарачого водопостачання в розмірі 120 грн. 54 коп., заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року в розмірі 9242 грн. 02 коп., 3 % річних за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 9 грн., інфляційні втрати за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 21 грн. 52 коп. та судові витрати в розмірі 3028 грн. Позов мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] та відповідно є споживачами послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, зобов`язані оплачувати надані послуги. Обов`язок з оплати наданих їм послуг належним чином не виконують, внаслідок чого допустили заборгованості за надані послуги постачання гарячої води та послуги з гарачого водопостачання період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 27 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 24 березня 2025 року, за клопотаннями представників сторін. 11 березня 2025 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали відзив на позов, за змістом якого позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважають безпідставними, оскільки послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання надавались з порушенням нормативних параметрів, зокрема температурного режиму та тиску. Вказані недоліки спричинені неналежною роботою індивідуального теплового пункту (ІТП). Вони неодноразово зверталися до позивача зі скаргами на якість послуг, проте належної реакції не було. З огляду на неякісне надання послуг, нарахування заборгованості є необґрунтованим і таким, що порушує права споживача. Ухвалою суду від 24 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 07 квітня 2025 року, за клопотаннями представника позивача для надання можливості мирного врегулювання спору. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 квітня 2025 року, за клопотаннями представника позивача для надання можливості мирного врегулювання спору. 29 квітня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 27 травня 2025 року, прийтято клопотання представника позивача про зменшення позовних вимог та зобов`язано представника відповідача подати копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також, 29 квітня 2025 року представником позивача подано письмові пояснення, за змістом яких остання зазначає, що послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надавалися відповідачам належним чином, з дотриманням усіх вимог чинного законодавства та технічних регламентів. Щодо індивідуального теплового пункту (ІТП), то він є технічним елементом, необхідним для функціонування системи централізованого теплопостачання. Його встановлення не є нововведенням, а частиною модернізації існуючої системи, яка діяла з моменту введення будинку в експлуатацію. Встановлення ІТП у підвальному приміщенні будинку по [ADDRESS] здійснено на законних підставах, відповідно до рішення Львівської міської ради №3028\~від 15 лютого 2018 року. Обладнання встановлено згідно з договором №Є-299 від 03 січня 2020 року укладеного між ЛКП «Під Зуброю» та ЛМКП «Львівтеплоенерго». Позивач зазначає, що будь-яких заперечень щодо розміщення чи функціонування ІТП від співвласників не надходило, а доводи відповідачів про порушення їхніх прав не мають під собою належного правового підґрунтя. Позивач також вважає безпідставними твердження відповідачів щодо нібито надмірного постачання теплової енергії. Жодного офіційного документа, який би засвідчував перегрів теплоносія чи порушення температурного режиму в приміщеннях, надано не було. Дані з месенджерів чи скарги без належної фіксації не можуть визнаватися допустимими доказами у розумінні цивільного процесуального законодавства. Водночас ЛМКП «Львівтеплоенерго» діє відповідно до технічних параметрів, встановлених виконавчим комітетом Львівської міської ради. Максимальне теплове навантаження будинку визначено у рішеннях №900 від 08 жовтня 2021 року та №1305 від 11 жовтня 2024 року, і розрахунки вартості послуг здійснюються відповідно до цих нормативів та показів комерційного вузла обліку. Комерційний лічильник теплової енергії у згаданому будинку встановлений, перебуває на обліку, регулярно проходить повірку, що підтверджується відповідними актами. Його покази використовуються для формування рахунків споживачам. Що стосується гарячого водопостачання, то всі нарахування здійснюються відповідно до положень Методики №315 та пункту 15 Правил, затверджених постановою КМУ №1182 від 11 грудня 2019 року. У міжопалювальний період обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування системи ГВП визначається як різниця між загальним споживанням тепла та обсягом, витраченим на підігрів води. В опалювальний період ці витрати входять до складу послуги з опалення. Зчитування показників здійснюється автоматично через систему дистанційного збору даних. Жодного обґрунтованого запиту від мешканців на проведення енергоаудиту чи перегляд методики розподілу теплової енергії не надходило. Таким чином, твердження відповідачів є оціночними судженнями та не підтверджені належними доказами. Також звертає увагу на те, що відповідачі у своїх поясненнях посилаються на дані з неофіційного метеорологічного сайту, які не можуть бути визнані допустимими доказами у судовому процесі. Єдиним уповноваженим органом, що може надавати офіційні погодні дані, є Укргідрометцентр. На підставі викладеного, вважає свої вимоги законними та обґрунтованими. Всі надані послуги були якісними, нарахування законними, а належних доказів, які могли б підтвердити порушення з боку теплопостачальної організації, відповідачі не надали. Просить суд задоволити позов у повному обсязі, з врахуванням зменшення позовних вимог. Ухвалою від 27 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 11 червня 2025 року, за клопотанням представника відповідача для надання можливості мирного врегулювання спору. Ухвалою від 11 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 16 липня 2025 року, за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із сімейними обставинами. Ухвалою від 16 липня 2025 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідачки [PERSON] на 30 липня 2025 року. 30 липня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 03 вересня 2025 року, за клопотанням представника позивача для надання можливості мирного врегулювання спору. Ухвалою від 03 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 17 вересня 2025 року, за клопотаням представника відповідача для надання можливості мирного врегулювання спору. 17 вересня 2025 року за клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням у відпустці в судовому засіданні оголошено перерву до 02 жовтня 2025 року. 02 жовтня 2025 року в судовому засіданні продовжено перерву за клопотанням представника позивача для виклику свідка (головного інженера) до 16 жовтня 2025 року. 15 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшли пояснення у справі, за змістом яких останній наводить власний розрахунок заборгованості. 16 жовтня 2025 року в судовому засіданні продовжено перерву до 21 жовтня 2025 року, для надання можливості представнику позивача ознайомитися із поданими письмовими поясненнями (розрахунком відповідачів). 20 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на пояснення строни відповідача, в яких остання зазначає, що в лютому 2022 року відповідачами сплачено 5794 грн. 40 коп. без зазначення призначення платежу. З цієї суми 5593 грн. 33 коп. зараховано в рахунок погашення заборгованості станом на листопад 2021 року, а 201 грн. 07 коп. у рахунок оплати послуг у спірний період. Протягом наступного часу відповідачі не зверталися із вимогами про зміну зарахування коштів, отже, погодились із таким порядком. Зміна призначення платежів через чотири роки є безпідставною. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2020 року у справі №911/2630/18, якщо у платіжному документі відсутнє призначення платежу, кошти зараховуються у погашення найдавнішої заборгованості. Тому період боргу відповідачів скорочується лише частково, а розмір заборгованості не зменшується у межах, вказаних ними. Платіж у сумі 1608 грн. 40 коп. не враховується у спірний період, оскільки здійснений уже після подання позову. Щодо нарахувань за грудень 2021 року за ФС ГВП, то вони є правомірними, оскільки на той час діяла редакція Методики №315 (до 28 січня 2022 року), яка передбачала нарахування за витрати теплової енергії на функціонування системи гарячого водопостачання в опалювальний період. Враховуючи наведене, твердження відповідачів про неправильність розрахунку та розмір боргу 3532 грн. 94 коп. є необґрунтованими. 21 жовтня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 27 жовтня 2025 року, для виклику свідка. Ухвалою від 27 жовтня 2025 року за клопотання представника позивача розгляд справи відкладено на 03 листопада 2025 року для надання можливості забезпечити явку свідка. В судовому засіданні 03 листопада 2025 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості співвідповідача та продовджено перерву до 06 листопада 2025 року для перевірки розрахунку заборгованості. 06 листопада 2025 року суд оголосив про перехід до\~стадії ухвалення\~судового\~рішення, відклавши ухвалення та оголошення рішення до 10 листопада 2025 року. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву, з врахуванням зменшення позовних вимиог підтримала. Просила суд таку задоволити з підстав, викладених у позові, поданих додаткових поясненнях у справі та наданих поясненнях у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] (який є також представником відповідачки [PERSON] згідно довіреності) в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі, вважає такі безпідставними та необгрунтованими. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON] , показання свідка [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 статті 13\~Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2022 року, індексний номер витягу 311700568. Згідно ст.156\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Згідно довідки №1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 23 січня 2025 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані і проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною 7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (ч.3 ст.13 зазначеного Закону). Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Таким чином, з 01 грудня 2021 року між сторонами укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори розміщені на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. Житловий будинок [ADDRESS] обладнаний приладом обліку теплової енергії та гарячого водопостачання(теплолічильник та лічильник води). Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про оплату послуг. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Твердження сторони відповідача щодо неналежної роботи ІТП, судом до уваги не беруться, з огляду на наступне. Питання ненадання чи неналежного надання комунальних послуг врегульовано ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Доказів ненадання чи неякісного надання послуг відповідачам матеріали справи не містять. Заяви мешканців будинку [ADDRESS] щодо зниження теплового навантаження суд відхиляє, адже такі не є належними доказами надання неякісних послуг чи їх ненадання у розумінні ст.ст.27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б могли впливати на розрахунок заборгованості відповідачів. Окрім цього, під час судового розгляду було допитано свідка [PERSON] , який займає посаду начальника експлуатаційно-диспетчерської служби ЛМКП «Львівтеплоенерго». Останній повідомив принципи роботи індивідуального теплового пункту (ІТП). Зазначив, що ІТП стосується одної будівлі, а центральний тепловий пункт (ЦТП)- об`єднує декілька будівель. Це комплекс пристроїв через які приєднануються системи опалення та гарячого водопостачання будівлі до мереж теплопостачання. Через нього здійснюється автоматичне регулювання подачі в контурі опалення (регулювання відповідної температури і необхідної кількості теплоносія). Аналогічно і контур гарячого водопостачання (циркуляція гарячої води та температури). Щодо самого принципу ІТП, то носій подається із зовнішніх теплових мереж, централізованого теплопостачання, які заходять до будувлі будинку, а саме до приміщення, де розміщений ІТП. Встановлено два теплообмінники - бойлери: 1 відповідає за контур опалення будівлі, 2 - за подачу гярячої води. Контури опалення є гріючий і нагріваний. Гріючий контур має в собі систему очистки, регулятори перепаду тиску і темпаратури, датчики контролю, вузол обліку кількості носія, що надійшов на два пункти. Гріючий і нагріваний контури між собою контактують через лінію підживлення, з метою підтримання належного тиску опалення будинку. По регулюванню контору опалення здійснюється погодозалежне регулювання в залежності від температури зовнішнього повітря, йде регулювання по певній шкалі, так званий температурний графік, який налаштовується на контролері контура опалення. Контур гарячої води аналогічно здійснює регулювання, однак по заданій не зміннній температурі, згідно налаштувань. В контурі є циркуляційний насос, який здійснює постійну циркуляцію гарячої води, з метою забезпечення точок водорозбору в квартирах з відповідними температурами. Лічильник обліку тепла знаходиться на вхідному контурі. Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку із чим за вказаною адресою виникла заборгованість. Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості відповідачів, який містить помісячне відображення нарахувань та оплат відповідачів, з якого вбачається, що заборгованість за послуги постачання гарячої води за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року становить 6712 грн. 18 коп., за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року становить 9242 грн. 02 коп. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову, у письмових поясненнях від 15 жовтня 2025 року навів власний розрахунок, однак у подальших судових засіданнях цей розрахунок не підтримав. З метою об`єктивного та повного з`ясування обставин справи, суд здійснив перевірку нарахувань і оплат, наведених у розрахунках сторін, та на підставі досліджених доказів здійснив власний розрахунок заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2022 року відповідачем сплачено 4301 грн. 75 коп. Із цієї суми 201 грн. 07 коп. правомірно зараховано в оплату послуг з постачання теплової енергії за січень 2022 року, тоді як 4100 грн. 68 коп. позивачем безпідставно віднесено на погашення заборгованості за період, який передував спірному (до грудня 2021 року). Крім того, у лютому 2025 року, вже після подання позову, відповідачем сплачено 1608 грн. 40 коп., що визнається сторонами. Враховуючи наведене, суд вважає, що із заявленої до стягнення позивачем суми заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 9242 грн. 02 коп. підлягає відрахуванню 4100 грн. 68 коп. та 1608 грн. 40 коп., у зв`язку з чим фактична сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у спірному періоді складає 3532 грн. 94 коп. Перевіривши правильність арифметичних розрахунків заборгованості за за послуги постачання гарячої води, суд дійшов до висновку, що заявлена сума у розмірі 6712 грн. 18 коп. підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із\~ч.1ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення заборгованості в солідарному порядку (ст.541 ЦК України). Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У частині 1, 3 статті 549\~ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. З огляду на наведене вище, дослідивши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивача: пеня за надані послуги з гарячого водопостачання в розмірі 159 грн. 18 коп., 3% річних в розмірі 21 грн. 19 коп. та інфляційні втрати в розмірі 120 грн. 54 коп.; 3 % річних за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 9 грн. та інфляційні втрати 21 грн. 52 коп. Окрім цього, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1966 грн. 51 коп., а саме по 491 грн. 63 коп., з кожного.

Outcome: approved