Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Паталах Ф. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні з 10.11.2025 року, є військовослужбовцем ЗСУ, солдатом військової частини, госпіталізується вдруге. З 24.10.2025 року по 07.11.2025 року [PERSON] вперше знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради з діагнозом: «Маніоформний синдром органічного ґенезу, ускладнений зловживанням алкоголю». У відділенні [PERSON] був нав`язливим метушливим, балакучим, імпульсивним, легко дратувався, нецензурно лаявся, відмовлявся від обстеження, заважав іншим хворим, порушував режим відділення, не спав ночами, стверджував, що вже два місяці відчуває прилив сил, енергії, скаржився на конфлікт з заступником командира військової частини, себе вважав психічно здоровим, відмовлявся приймати ліки, допускав вживання алкоголю, курив у відділенні, на зауваження не реагував, провокував пацієнтів на конфлікт, погрожував фізичною розправою медичному персоналу та лікарям. Був виписаний у зв`язку з відмовою від лікування, у супроводі представників військової частини. Поточна госпіталізація пов`язана з суттєвим погіршенням психічного стану пацієнта не спав, був збудженим, розгальмованим, постійно просив надати йому зброю, дезорганізовував діяльність підрозділу, вимагав до себе підвищеної уваги, провокував конфлікти, категорично відмовлявся від прийому ліків. 10.11.2025 року [PERSON] був госпіталізований до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради за направленням лікаря психіатра військової частини з діагнозом: «Маніоформний синдром», на підставі особистої усвідомленої письмової згоди на госпіталізацію та лікування. Всі компрометуючі факти заперечував, не дотримувався режиму відділення, першого ж дня повернувся з прогулянки з ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому [PERSON] був збуджений, метушливий, конфліктний, на зауваження не реагує, легко афектується, відмовляється від лікарських призначень, намагається залишити відділення. Зробив собі відмички, поведінку не корегує. 14.11.2025 року [PERSON] категорично відмовився від подальшого перебування в умовах психіатричного стаціонару. 14.11.2025 року останній був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі манії без психотичних симптомів, за психічним станом є потенційно небезпечним для оточуючих, госпіталізація доцільна та обґрунтована, обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, [PERSON] заперечував щодо госпіталізації, зазначив, що хоче проходити лікування в іншому відділенні. На запитання суду повідомив, що через сімейні суперечки 13 листопада 2025 року вживав алкогольні напої, дружина обізнана, що він перебуває у лікувальному закладі. Захисник особи, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, [PERSON] адвокат [PERSON] з урахуванням позиції підзахисного заперечувала проти примусової госпіталізації. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Законний представник, яка є лікарем військової частини, [PERSON] заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Додатково пояснила, що [PERSON] останній місця поводить себе дуже дивно, до всіх чіпляється без будь-якого приводу, намагається нав`язати власну точку зору, безпричинно штовхається, провокує конфлікти. Військовослужбовці намагаються уникати спілкування з ним, побоюються його поведінки, адже він має доступ до їх зброї та зброї, яка зберігається на складах. Лікар-психіатр у судовому засіданні пояснила, що стан [PERSON] у відділенні є збудженим, маніакальним. З персоналом і пацієнтами поводиться грубо, відмовляється від подальшого лікування. Загалом являє небезпеку для оточуючих. Суд,\~заслухавши пояснення\~представника заявника,\~лікаря-психіатра,\~особи,\~щодо якої\~вирішується питання\~про госпіталізацію\~до закладу\~з надання\~психіатричної допомоги\~у примусовому\~порядку, захисника, законного представника, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як випливає\~з висновку\~комісії лікарів-психіатрів\~від 14.11.2025\~року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі манії без психотичних симптомів. За психічним станом є потенційно небезпечним для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару Лікар-психіатр у судовому засіданні підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив про необхідність проходження курсу лікування у стаціонарних умовах. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] являє потенційну небезпеку для оточуючих, а також представника військової частини про те, що [PERSON] є військовослужбовцем, має безпосередній доступ до зброї, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] , [INFO] , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved