Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати із відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , у зв?язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подачі позовної заяви і до припинення навчання, або до досягнення 23 (двадцяти трьох) років;\~судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є батьком позивача [PERSON] , яка після досягнення повноліття продовжує навчання на денній формі у закладі вищої освіти та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, будучи працездатною особою, свого обов`язку щодо утримання повнолітньої доньки не виконує, участі в її матеріальному забезпеченні не бере, унаслідок чого позивач змушена самостійно звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на період навчання до досягнення двадцяти трьох років. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 29.10.2025 року на адресу суду подано відзив на позовну заяву відповідачем, який він мотивує тим, що позивачкою не доведено факту реальної потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, не надано доказів понесених витрат та відсутності власних доходів, а також з огляду на стан здоров`я відповідача, його обмежену працездатність, необхідність постійного догляду за батьком особою з інвалідністю І групи, та відсутність у нього реальної можливості надавати матеріальну допомогу, у зв`язку з чим відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. 05.11.2025 року на адресу суду подано відповідь на відзив позивачем, згідно з якою позивач заперечує доводи відповідача, зазначає про належне підтвердження факту навчання на денній формі, відсутність власних доходів та потребу в матеріальній допомозі, а також вказує на недоведеність обставин щодо обмеженої працездатності відповідача і відсутності у нього можливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим просить суд відзив відповідача відхилити, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 15 листопада 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 15.11.2002 року зроблено запис за № 3422, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданого міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції 15 листопада 2002 року. За час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції 23.12.2010 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області (справа № 2-1316/553/11 від 11.03.2011 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх його видів доходів, але не менше тридцяти відсотків віж прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме: з 24.10.2010 року та до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області (справа № 2-1316/1428/11) від 06.12.2011 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено повністю, зокрема: вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Згідно вказаного\~рішення про\~збільшення розміру\~аліментів та\~ухвали Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~від 22.09.2017\~року,\~Пустомитівським районним\~судом Львівської\~області видано\~дублікат виконавчого\~листа 18.10.2017\~року на\~підставі якого\~відкрито виконавче\~провадження за\~№ 54937127\~згідно постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 20.10. 2017 року винесеною державним виконавцем Сихівського відділу ДВС міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яке по даний час не закінчене через заборгованість за попередні періоди. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області (справа № 1316/822/2012) від 21.12.2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, а саме: позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області (справа № 450/1245/13) від 25.06.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.11.2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 3422 та після розірвання шлюбу залишено за позивачкою [PERSON] прізвище замінене після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до відповіді за запит № 4-563 від 18.09.2025 року, відділу організації надання адміністративних послуг Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області надає інформацію про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку\~осіб за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~про те,\~що за\~зазначеною адресою\~зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказане також знаходить своє підтвердження із копії витягів з реєстру територіальної громади. Згідно довідки про доходи, виданою НУ «Львівська політехніка» від 03.11.2025 року, довідками ПФУ ОК 5 N? 764 4478 6470 2758 від 30.10.2025 року, ОК 7 N? [NUMBER] від 30.10.2025 року, у позивача відсутні доходи, стипендія. Згідно довідки № 0000-000001 від 18.09.2025 року, виданій [PERSON] , вбачається, що вона працює в ТОВ «САН МАРКО СІТІ» з 01.06.2022 р. На даний момент займає посаду кранівник. Дохід за період з 01.01.2025 р. по 31.08.2025 р. склав 68 000,00 грн. Згідно довідки №233 виданої Національним університетом «Львівська політехніка» 15.09.2025 року підтверджено, що на дату її видачі позивач [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання, рівня вищої освіти «бакалавр» (група МЗ-21) Інституту механічної інженерії та транспорту. Разом з тим, згідно долученого до матеріалів справи відповідачем: витягу із наказу Командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 292 від 28.10.2022 року, вбачається, що рядового [PERSON] , який перебуває у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , колишнього солдата резерву запасної роти військової частини [NUMBER] , звільненого наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 25.10.2022 №194-PC у запас за підпунктом „г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини - у зв?язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я) пункту 3 частини п?ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до [INFO] . 28 жовтня 2022 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно довідки про обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) № 3216 від 08.03.2023 року, рядовий [PERSON] , 22.03.2022 року одержав: закриту черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма. Також, із довідки до акта МСЕК серії 12ААВ № 617165 від 18.08.2022 року, [PERSON] , [INFO] , встановлено першу Б групу інвалідності, з причин загального захворювання, безтерміново. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що покликання відповідача на те, що його батько є особою з інвалідністю першої групи та перебуває на його утриманні, не знайшли свого належного підтвердження у ході розгляду справи. Так, відповідачем долучено копію довідки до акта МСЕК серії 12ААВ № 617165 від 18.08.2022 року, якою підтверджується факт встановлення інвалідності відповідній особі. Однак зазначений документ сам по собі не підтверджує ані родинних відносин між відповідачем та вказаною особою, ані факту перебування останньої на утриманні відповідача. Суду не подано доказів, які б свідчили про наявність між ними родинного зв`язку (зокрема, свідоцтва про народження або інших належних доказів), а також доказів здійснення відповідачем постійного догляду чи матеріального утримання батька. Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст. ст. 199, 200 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька. Виходячи із\~характеру спірних\~правовідносин,\~що виникли\~між сторонами,\~враховуючи вищенаведені\~обставини справи\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність в\~даному випадку\~передбачених законом\~підстав для\~часткового задоволення\~позову і\~вважає достатнім\~для покриття\~пов`язаних\~із навчанням\~витрат повнолітньої\~дочки,\~стягувати із\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти в у\~розмірі 1/6\~частини заробітку\~(доходу)\~відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Слід зазначити, що до даних правовідносин відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає застосуванню. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.09.2025 р. та в порядку ч. 1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», [PERSON] звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій, а тому згідно до приписів ч. 6 ст.\~141 ЦПК, такі витрати, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed