Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Товариство з об меженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання кредиту № 504079-КС-001 від 05.07.2024 у розмірі 29678,66 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.07.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 504079-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 05.07.2024 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 504079-КС-001 про надання кредиту, яку 05.07.2024 відповідач прийняв на умовах, визначених офертою. Таким чином, 05.06.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 504079-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором, який попередньо було направлено відповідачу на його мобільний номер телефону, зазначений останньою в анкеті. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у фіксованому розмірі за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, перерахувавши на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 10000,00\~грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість у сумі 29678,66 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 9947,47 грн., суми прострочених платежів по процентах у сумі 19227,78 грн.; суми прострочених платежів за комісією 503,41 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази у вигляді виписки про рух коштів по рахунку. Призначено судове засідання з розгляду справи на 26.09.2025. 26.09.2025 судове засідання відкладено до 11.11.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Крім того, зазначено про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву не подано. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. 05.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укладено Договір про надання кредиту № 504079-КС-001, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», шляхом обміну електронними повідомленнями. Так, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 05.07.2024 було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 504079-КС-001 про надання кредиту. 05.07.2024 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 504079-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом надсилання позивачу одноразового ідентифікатору UA-0566, який попередньо було направлено відповідачу на його мобільний номер телефону, зазначений останнім в анкеті. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, 05.07.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір № 504079-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного\~\~у письмовій формі». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правил надання споживчих кредитів. Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, термін дії договору до 20.12.2024, фіксована процентна ставка: стандартна 1,50000000, знижена 1,15288411, комісія за надання кредиту 1500,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 29 653,89 грн., орієнтована реальна процентна ставка 19722,67 процентів. Пунктом 3.2.3 Договору кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Вказаний договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», вбачається, що 05.07.2024 на картку № [NUMBER] перераховано 10\~000,00 грн з призначенням переказу: «Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог.№504079-КС-004 від 05.07.2024 без ПДВ», що також підтверджується доказами наданими АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду від 24.07.2025. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, та, як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача станом на 22.06.2024 становить 29678,66 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 9947,47 грн., суми прострочених платежів по процентах у сумі 19227,78 грн.; суми прострочених платежів за комісією 503,41 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №504079-КС-001 від 05 липня 2024 року, підписаного директором ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Гайворонською\~М.М. за період з 05 липня 2024 року до 20 грудня 2024 року, відповідач [PERSON] станом на 03.07.2025 має заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 29687 гривень 66 копійок, з яких: 9947,66 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19227,78 гривень - сума заборгованості за відсотками, та 503,41 гривень сума заборгованості за комісією. Також із означеного письмового доказу суд встановив, що відповідач [PERSON] здійснювали оплати за кредитним договором: 18.07.2024 у сумі 2170 грн, які зараховані: 1729,35 грн у рахунок оплати по відсоткам та 440,65 грн - оплата по комісії, 02.08.2024 у сумі 2170 грн, які зараховані: 1614,06 грн у рахунок оплати по відсоткам та 555,94 грн - оплата по комісії, 20.08.2024 у сумі 1000 грн, які зараховані: 52,53 грн у рахунок оплати за тілом кредиту та 947,47 грн - оплата по відсоткам. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала у повному обсязі грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту, що обумовлена у п.2.1 Кредитного договору, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача 9947,47 грн в рахунок погашення за основним боргом (тілом кредиту) та 503,41 грн в рахунок погашення прострочених платежів за комісією підлягають задоволенню. Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 19227,78 грн суд зазначає наступне. Відповідно до: п.2.2 Кредитного договору, тип кредиту: кредит; п. 2.3: Кредит надається строком на 24 тижні; п.2.7: строк дії договору: до 20.12.2024; п.2.4. стандарстна процентна ставка: 1,50000000 фіксована, знижена процентна ставка 1,15288411 фіксована; п.2.11. денна процентна ставка 1,16%. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~№ 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%. Проте відповідно до п. 2.4 Кредитного договору процентна ставка становить 1,5% фіксована. Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд, проаналізувавши умови Кредитного договору, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом строку кредитування, у взаємозв`язку із положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п.1.4.1 Кредитного договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту, починаючи із 20.08.2024 до 24.10.2024, в розмірі 1,5%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи із 24.12.2023. Аналізуючи долучений до позову розрахунок заборгованості, встановлено, що за період з 05.07.2024 по 23.08.2024 позивачем нараховані відсотки за зниженою процентною ставкою 1,15288411, заборгованість за відсотками з урахуванням сплат на 23.08.2024 складає 1471,79 грн, з якою суд погоджується. У подальшому позивачем відсотки нараховані за ставкою 1,5 %, що не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що за період часу із 23.08.2024 до 20.12.2024 включно відсотки за користування відповідачем як споживачем кредитними коштами підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 1% замість 1,5%, за цей період сума відсотків складає 11837,49 грн (9947,47х1%х119). Отже, сукупний розмір заборгованості за відсотками, що залишилась не сплаченою з урахуванням положень ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», складає 13309,28 грн (11837,49+1471,79) У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення із відповідача в розмірі 19227,78 грн, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 13309,28 грн. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обґрунтованими і задовольнив їх частково, тому із відповідача на користь позивача,

Outcome: partial