Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

04.08.2025 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матерів, в якому прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше п`яти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, щомісяця, починаючи з дати звернення до суду з позовною заявою і довічно та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 800 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [PERSON] є її сином, і після розірвання шлюбу вона була єдиною особою, на вихованні та утриманні якої знаходився відповідач. Вона забезпечила сину належний рівень освіти, а також надала належне матеріальне утримання. На даний час позивач є непрацездатною особою (пенсіонером), дохід отримує у вигляді пенсії, якої не вистачає на задоволення навіть базових потреб. У зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я, позивач потребує додаткових витрат на купівлю ліків та проходження відповідного лікування. З 2008 року позивач мешкала за адресою: [ADDRESS] . Дане домоволодіння за рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/17229/21 від 16.05.2024 було визнано відумерлою спадщиною та передано у комунальну власність територіальної громади. У позивача відсутні кошти на придбання зазначеного домоволодіння. Також вона не має зареєстрованого місця проживання, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач має фінансову змогу сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері, оскільки він є військовослужбовцем та отримує стабільний дохід. Позивач потребує матеріальної допомогу, яку має можливість надавати її повнолітній син. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова від 12.08.2025 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері направлена за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач є її єдиним сином, якому вона надавала необхідне матеріальне утримання та належну освіту. На даний час вона опинилася, в тому числі і з війною, у скрутному матеріальному становищі, залишалася без місця проживання та реєстрації. Пенсію отримує у розмірі, який не надає їй можливість офіційно орендувати житло, а отже отримати від держави допомогу. Крім того, вона отримала травму, зараз потребує зубопротезування, слухопротезування, лікування колінного суглобу. Проте розмір пенсії навіть не покриває її найнеобхідніших життєвих потреб. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновок про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю відповідача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 18). 29.04.1980 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (батьком [PERSON] ) розірвано (а.с.19). На даний час [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером та отримує пенсію за віком в розмірі 4461,68 грн., що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 27.12.2011 року та довідкою, виданою Шевченківським об`єднаним управлінням ПФУ м. Харкова в Харківській області від 31.10.2025 року. Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 06.11.2025 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр сімейної медицини № 4» [PERSON] має ряд хронічних захворювань. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/17229/21 від 16.05.2024 за заявою Харківської міської ради, заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , визнано відумерлою спадщиною 7/84 частин домоволодіння по [ADDRESS] з приналежними до нього будівлями та спорудами, що належала [PERSON] та передано у комунальну власність територіальної громади (а.с.29-32). Як вбачається, позивач не має права власності на житло у м. Харкові (а.с. 28). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ч. 1 ст. 202 СК України). Згідно із ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ч. 1, 2 ст. 205 СК України). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Так, згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач, яка є матір`ю відповідача, є непрацездатною, отримує пенсію за віком у розмірі 4461,68 грн, розмір якої хоча і є більшим від прожиткового мінімуму (прожитковий мінімум для непрацездатних осіб станом на 01.01.2025 року становить 2361 грн), проте вказаний розмір пенсії не може у повній мірі забезпечити життєві потреби позивача, зокрема придбання ліків, оренду житла, а тому вона знаходиться у складному матеріальному становищі. У позивача відсутні інші особи, які б могли надавати їй матеріальну допомогу. Відповідач інших утриманців немає. Обставин, які б слугували підставами для звільнення [PERSON] від обов`язку утримувати непрацездатну матір судом не встановлено. За таких обставин, відповідач зобов`язаний утримувати свою мати у відповідності до положень ч. 1 ст. 202 СК України. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу матері, матеріали справи не містять. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] , суд враховує встановлені у справі обставини, її матеріальне та сімейне становище, вид і розмір її доходу, непрацездатність та її потребу у матеріальній допомозі щодо забезпечення достатнього життєвого рівня та необхідних умов для існування, отримання необхідної медичної допомоги, інших втрат, які не покриваються отримуваною нею пенсії, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надала Договір № 18072504 про надання правової допомоги від 18.07.2025, укладеного між позивачем та ТОВ «Центром правової допомоги «Допомога юриста», додатковою угодою від 30.07.2025 року до Договору № 18072504, Актом № 18072504 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 31.07.2025, згідно яких вартість наданих послуг становить 10800 грн. Враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, попов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5400 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: partial