Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі ТОВ «Бізнес позика») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту за №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року в розмірі 29\~399,10 грн, з яких: 14 363,45 сума прострочених платежів по тілу кредиту та 15035,65 грн сума прострочених платежів по процентах. В обґрунтування\~вимог позивач\~вказав,\~що 21\~липня 2020\~року між\~ТОВ «Бізнес\~позика» та\~відповідачем було\~укладено кредитний\~договір за\~№118226-ТР1-001,\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями\~та підписання\~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором. 21 липня 2020 року ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір за №118226-ТР1-001 про надання кредиту. 27 липня 2020 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №118226-ТР1-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, який боржником було введено/відправлено. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу кредит у сумі 17000 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача за № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №118226-ТР1-001 становить 29\~399,10 грн, з яких: 14 363,45 сума прострочених платежів по тілу кредиту та 15035,65 грн сума прострочених платежів по процентах. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року витребувано в Акціонерного товариства «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмово доказу, який підтверджує або спростовує факт випуску банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); 2) письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 27 липня 2020 року по 10 листопада 2020 року включно. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 21 липня 2020 року позивач направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір за №118226-ТР1-001 про надання кредиту та останній акцептував оферту щодо укладення вказаного договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. 21 липня 2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту за №118226-ТР1-001. Вказаний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором G3931. Згідно п.1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у сумі 17 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» та Договором про надання споживчих кредитів. Строк кредиту становить 16 тижні, процента ставка за кредитом 1,01310513% в день, загальний розмір наданого кредиту 17000 грн, термін дії договору до 10 листопада 2020 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 29760 грн, орієнтовна річна процентна ставка 369,78337245%. У п. 3 кредитного договору сторони погодили графік здійснення позичальником чергових платежів за кредитом. У анкеті клієнта зазначено особисту інформацію відповідача та реквізити банківської картки відповідача [NUMBER] . 21 липня 2020 року сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з умовами якого сума кредиту становить 17\~000 грн, строк кредитування 16 тижнів, процентна ставка фіксована, процентна ставка за кредитом 369,78337245% річних, загальні витрати за кредитом 12760 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 29760 грн, реальна річна процента ставка 369,78337245% річних. Як слідує з платіжного доручення №19079 від 21 липня 2020 року, виданого АТ КБ «Приват банк», 21 липня 2020 року було проведено транзакцію з переказу коштів в розмірі 17 000 грн, призначення: #5363542010627728 ІПН 3443001432, перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] згідно кредитного договору №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року без ПДВ. Платник ТОВ «Бізнес позика». Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250718/34674-БТ від 30 червня 2025 року, банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) видана на ім`я [PERSON] . Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у гривні та довідки про стан заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року станом на 15 травня 2025 року становить 29399,10 грн, з яких: 14363,45 сума заборгованості по тілу кредиту та 15035,65 грн сума заборгованості по процентах. Проценти нараховані в межах строку кредитування. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання кредиту за №118226-ТР1-001, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст.\~18\~Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено електронний договір про надання кредиту за №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи встановлено, що 21 липня 2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту за №118226-ТР1-001, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на його банківську картку. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, допустив виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернув. Вказані обставини підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом та довідкою про стан заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року станом на 15 травня 2025 року становить 29399,10 грн, з яких: 14363,45 сума заборгованості по тілу кредиту та 15035,65 грн сума заборгованості по процентах. Таким чином, позивач вправі вимагати повернення суми кредиту та процентів від позичальника за договором про надання кредиту за №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та відповідачем не спростований, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Більше того, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором про надання кредиту за №118226-ТР1-001 від 21 липня 2020 року в сумі 29399,10 грн, з яких: 14363,45 сума заборгованості по тілу кредиту та 15035,65 грн сума заборгованості по процентах, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків та комісії. Вказана сума відповідачем не спростована. Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові витрати,\~а саме судовий збір\~в розмірі\~2422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved