Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач АТ "Акцент-Банк" звернулось до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101715660865829 від 14.05.2025р. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», та 14.05.2024 року, будучи клієнтом Банку, уклав з Банком кредитний договір ABH0CT155101715660865829, щодо надання останній кредиту в розмірі 50000.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 13.05.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Станом на 25.09.2025 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 62349.54 грн., яка складається з: 47032.83 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 14741.12 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 575.59 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав AT «А-Банк», а тому виникла необхідність звернутися до суду. Ухвалою від 27.10.2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] подав письмовий відзив, в якому вказав, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог, враховуючи вже сплачені відсотки, відтак суд знаходить можливим провести розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні не оспорюється той факт, що 14.05.2024 року [PERSON] , будучи клієнтом Банку, уклав з Банком кредитний договір № ABH0CT155101715660865829, щодо надання останньому кредиту в розмірі 50000.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 13.05.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту), позаяк приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Судом враховано те, шо відповідно до п.1.5 Правил, банк має право проводити реструктуризацію зобов`язань клієнта за кредитом (зміну умов кредиту). Реструктуризація проводиться банком відповідно до внутрішніх документів банку з урахуванням рівня платоспроможності і кредитоспроможності клієнта, стану виконання клієнтом визначених заявою зобов`язань за кредитом, а також інших обставин, які впливають на виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, а тому із врахуванням фінансових можливостей відповідача ( важкий матеріальний стан), відповідачу слід звернутися до установи Банку, позаяк реструктуризація (лонгація (продовження) строку кредиту, капіталізація, кредитні канікули та інші види реструктуризації) можуть бути здійснені банком без підписання між банком та клієнтом додаткових договорів/угод до заяви, та відповідно реструктуризація може бути проведена за ініціативою банку, а також на підставі звернення клієнта з запитом щодо надання реструктуризації. За ініціативою банку реструктуризація здійснюється в односторонньому порядку, у разі настання будь-яких надзвичайних обставин, що не залежать від волі банку та знаходяться поза сферою його контролю (у тому числі, але не обмежуючись, у період введення надзвичайного стану, військового стану, карантинного режиму в Україні, чи на її окремих територіях, тощо) та що, за оцінкою банку, можуть потенційно збільшити обсяг кредитного ризику та потенційно впливати на можливість клієнта своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання за кредитом згідно графіку погашення. За зверненням клієнта реструктуризація здійснюється на підставі поданої клієнтом на сайті банку заяви, яка є акцептом оферти банку на зміну умов кредиту. Підтвердженням зміни умов кредиту є направлення банком клієнту SMS-повідомлення із зміненими умовами кредиту. Клієнт зобов`язаний виконувати свої зобов`язання за кредитом в порядку та на умовах, визначених заявою та з урахуванням зазначених в SMS-повідомленні змін. Також клієнт в будь-який робочий день після отримання SMS-повідомлення із зміненими умовами кредиту має звернутися до відділення банку і підписати новий графік погашення кредиту (для кредиту за програмою кредитування «Кредиту готівкою»). У випадку невиконання клієнтом зазначеного обов`язку, сторони домовились, що розрахований банком самостійно новий графік погашення кредиту вважається складеним належним чином, є невід`ємною частиною заяви та підставою для визначення розміру зобов`язань клієнта за кредитом. Однак із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки сторони не дійшли згоди, реструктуризація може бути здійснена банком, однак даних до суду не поступало, відтак у зв"язку із укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах, чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, вбачається, що станом на 25.09.2025р. загальна заборгованість [PERSON] за отриманим кредитом становить 62349.54 грн., яка складається з: 47032.83 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 14741.12 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 575.59 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1, 2 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказів сплати зазначеної суми або її частини відповідачем, відповідно вимог ст. 81 ЦПК України, до суду не надано. Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та його умовами, а відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечення проти позову з боку відповідача, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved