Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 43575,45 грн., яка складається з: 7923 грн. суми кредиту; 30304,20 грн. - суми процентів за користування кредитом; 5348,25 грн. нарахованих позивачем процентів за 45 календарних днів, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Вимоги мотивує тим, що 20.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4666857 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі. 31.03.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК» Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №31/03/2025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК» Фінтраст Капітал». Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав частково та загальний розмір заборгованості становить 43575,45 грн., з яких: 7923 грн. суми кредиту; 30304,20 грн. - суми процентів за користування кредитом; 5348,25 грн. нарахованих позивачем процентів за 45 календарних днів. Крім того, позивач посилається на те, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23.06.2020 року у справі №536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Позивач просив в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України вирішити питання, щоб орган, який здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховував інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з відповідача на користь позивача. Позивач також зазначив, що при подачі позову ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 03.10.2025 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4666857, відповідно до п.1.2 якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 12000 грн. Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору (п.1.3 договору). Відповідно до п.1.4 кредитного договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 76800 грн. (п.1.6 договору). Згідно п.2.1 кредитного договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до п. п. 2.2, 2.5 договору дата надання кредиту 20.05.2024 року або 21.05.2024 року. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 договору). Згідно п.4.1 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. П. 4.6 кредитного договору передбачено, що клієнт здійснює платежі за договором у розмірі та у строки визначені цим договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості згідно зі ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. П. 5.1 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання всіх інших встановлених договором зобов`язань. Даний договір відповідно до п.9.7 підписаний клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З Додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4666857 від 20.05.2024 року, що є Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, слідує, що [PERSON] видається кредит у сумі 12000 грн. на 360 днів з 20.05.2024 року до 14.05.2025 року, проценти за користування кредитом за вказаний період становлять 64800 грн., загальна вартість кредиту 76800 грн. Даною Таблицею визначено суму періодичних платежів, які йдуть на погашення процентів за користування кредитом, а останній платіж на погашення відсотків та тіла кредиту. Таким чином Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит передбачено дату видачі кредиту, періодичність сплати кредитних коштів, які складаються із суми погашення кредиту, процентів за користування кредитом, загальної вартості кредиту. Кредитний договір, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічні положення зазначені і в паспорті споживчого кредиту, з якими ознайомився [PERSON] , що підтверджується його електронним підписом. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», з якої слідує, що на ім`я [PERSON] в Банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів 20.05.2024 року в сумі 12000 грн. З розрахунку заборгованості за договором №4666857 від 20.05.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, складеного ТОВ «Лінеура Україна», слідує, що [PERSON] здійснив часткове погашення заборгованості по тілу кредиту та процентах за користування кредитом і станом на 31.03.2025 року загальна сума заборгованості становить 38227,20 грн., яка складається з: 7923 грн. заборгованості по тілу кредиту; 30304,20 грн. заборгованості по відсотках. 31.03.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №31/03/2025, згідно умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 року фактор та клієнт уклали даний акт про те, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3048, після чого з урахуванням умов договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. З Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 року слідує, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №4666857, сума заборгованості становить 38227,20 грн., яка складається з: 7923 грн. тіла кредиту, 30304,20 грн. заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом по кредитному договору №4666857 від 20.05.2024 року, складеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», [PERSON] в період з 01.04.2025 року по 15.05.2025 року погашення заборгованості не здійснював та має заборгованість по процентах за цей період в сумі 5348,25 грн. Згідно зі\~статтею 512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст.639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» взяті на себе зобов`язання по укладеному договору від 20.05.2024 року виконало у повному обсязі, а відповідачем [PERSON] порушено умови вказаного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору ним сплачувалися частково, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 43575,45 грн. кредитної заборгованості. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних втрат, а тому суд приходить до висновку, що вимога про нараховування органом, що здійснюватиме примусове виконання рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнення отриманої суми інфляційних втрат та 3% річних, не підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним при подачі позову судового збору. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В матеріалах справи наявні заявка №10461 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року; Договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року; ордер на надання правничої допомоги від 22.09.2025 року; рахунок на оплату із зазначенням видів робіт (наданих послуг), вартість яких становить 10000 грн.; акт №10461 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, з якого слідує, що вартість наданих послуг становить 10000 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10. Відповідач у відзиві на позов просив зменшити розмір витрат на правову допомогу. Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані адвокатом роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та пред`явлення її до суду, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial