Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю КОЛЛЕКТ ЦЕНТР (надалі позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за Договором № 371345 про надання споживчого кредиту ( укладається в паперовій формі) від 23.09.2020 року (надалі кредитний договір) у розмірі 110473,88 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 23.09.2020 року уклав з ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (надалі кредитор 1) кредитний договір. Кредитор 1 свої обов`язки виконав надав кредит. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання,\~\~визначені кредитним договором, не виконував, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, кредитор 1 відступив право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» ( надалі кредитор 2), яке відчужило право вимоги за кредитом відповідача позивачу. Також просить стягнути судові витрати. 29 вересня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд не визнавав явку сторін обов`язковою. Судове засідання, призначене на 24 жовтня 2025 року, суд відклав на 14 листопада 2025 року, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином і який не проінформував суд про причини неявки. Відзиву відповідач не подав. В судове засідання, призначене на 14 листопада 2025 року, сторони не з`явилися. Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд. В позовній заяві просить розглядати справу без участі свого представника та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 24.10.2025 року, оскільки попередня судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( трекінг 0610283286870). Суд також повідомляв відповідача про судове засідання через електронну пошту зазначену в позовній заяві. Електронне сповіщення відповідач отримав 24.10.2025 року. Суд вважає, що для забезпечення участі сторін в розгляді справи вжито всі можливі засоби, однак в судове засідання вони не з`явилася. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280,\~281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 23 вересня 2020 року кредитор 1 та відповідач\~ уклали кредитний договір. За умовами якого кредитор 1 має надати позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується повернути його, сплатити проценти та інші платежі , передбачені кредитним договором ( п. 1.2.). Сума кредиту 35 000 грн (п. 1.3.). Строк кредиту 1095 днів з кінцевим терміном повернення - 23.09.2023 рік. Детальні терміни повернення кредиту визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього кредитного договору ( п.1.4.). Процентна ставка - фіксована, за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (поточні процент) (п. 1.5.). Мета кредиту споживчі цілі ( п. 1.6.). Кредитор 1 надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на рахунок відповідача [NUMBER] в АТ`ТАСКОМБАНК» в сумі 28\~000,00 грн і одночасно перераховує 7000,00 грн на власну користь як стягнення процентів за перший день користування кредитом (п. 2.1.). Кредитний договір та додаток №1 укладені у паперовій формі та містять підписи сторін. 23 вересня 2020 року кредитор 1 перерахував на зазначений у кредитному договорі рахунок кредит в сумі 28\~000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 3353 від 23.09.2020 року. 20 червня 2021 року кредитор 1 та кредитор 2 уклали договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого кредитор 1 відступив, а кредитор 2 прийняв права вимоги до боржників, зокрема і до відповідач за кредитним договором, що підтверджується копіями договору факторингу № 30-06/2021 від 20.06.2021 року, платіжним дорученням № 263230010 від 30.06.2021 року, акта прийому передачі реєстру боржників в паперовому та електронному вигляді від 01.07.2021 року, витягу з реєстру боржників від 01.07.2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 01 липня 2021 року до договору факторингу № 30-06/2023, кредитор 2 набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Станом на 30 червня 2021 року ( дату відступлення права вимоги кредитором 1) сума заборгованості становила 46169,60 грн, з яких: 34039,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12130,53 грн - заборгованість за нарахованими процентами. 10 січня 2023 року кредитор 2 та позивач уклали договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого кредитор 2 відступає а позивач приймає права вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за кредитним договором, що підтверджується копіями договору № 10-01/2023 про відступлення ( купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, акта прийому передачі реєстру боржників в паперовому та електронному вигляді від 10.01.2023 року, витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору факторингу № 10-01/2023, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, яка станом на 10.01.2023 рік становить 90181,00 грн, з яких: 34039,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 56441,93 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Кредитор 2 відповідно до п. 1.5. здійснив нарахування відсотків від дати набуття права вимоги за кредитним договором ( 30.06.2021 року) до дати його відчуження позивачеві ( 10.01.2023 року) Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем на дату закінчення строку кредитування (23 вересня 2023 року), заборгованість відповідача у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договром становить 110473,88 грн , з яких: 34039,07 грн - заборгованість за тілом кредиту; 76434,81 грн\~заборгованість за відсотками. Копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 18.10.2021 року підтверджується, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право на надання фінансових послуг ( крім страхування та пенсійного забезпечення). Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано\~статтею 1054 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Сторони підписали кредитний договір та взяли на себе зобов`язання належним чином його виконувати. Кредитор 1 свій обов`язок виконав - 23 вересня 2020 року перерахував на зазначений у кредитному договорі рахунок кошти в сумі 28\~000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 3353 від 23.09.2020 року. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями\~525,\~526,\~530\~,\~610,\~611 ЦК. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. \~В \~силу статей\~512,\~1077,\~1078 ЦК\~позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідача 10 січня 2023 року року. \~Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Водночас, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК. Суд погоджується із розрахованою сумую заборгованості по основному боргу та процентам, оскільки відповідач не надав доказів щодо їх частково чи повного погашення, а здійснений розрахунок відповідає умовам договору. Проценти нараховані відповідно до обумовленої відсоткової ставки 25 % за перший день користування кредитом і 85 % річних за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту та в межах строку кредитування з 23 вересня 2020 року до 22 вересня 2023 року. Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 110473,88 грн , з яких: 34039,07 грн - заборгованість за тілом кредиту та 76434,81 грн - \~заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2 422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 26.09.2025 року. Позовні вимоги задоволені повністю в розмірі 110473,88 грн, а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача повністю у розмірі 2422,40 грн. Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на витрати на правову допомогу у розмірі 25000.00 грн. Відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначені\~статтею 141\~ЦПК України ( див постанову Верховного Суду по справі № 369/576/22 від 28 червня 2023). Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях\~ст. 627 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, основні засади (принципи) цивільного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу\~не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу\~(постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17). На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: -Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року; -Заявка на надання юридичної допомоги №1830 від 01.08.2025 року; - Витяг з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року з детальним описом виконаних робіт на суму 25000 грн. З умов наданого договору, який укладений між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» вбачається, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 Договору). Відповідно до п.4.1 договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром АО за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.5 договору). Згідно із Актом № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року, сторони погодили надання правових послуг, а саме надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість одиниці виміру\~2000, ціна 4000 грн., підготовка пропозицій - 3 години, вартість одиниці виміру\~2000, ціна 6000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду\~5 годин, вартість одиниці виміру\~3000, ціна\~15 000 грн. \~Суд зазначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатом, як: «надання усної консультації та підготовка пропозиційї» охоплюються послугою з підготовки та подання позовної заяви і не підлягають виокремленню ( подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). Суд констатує, що спір, який є предметом розгляду у цій справі, для професійного правника є незначної складності, відноситься до категорії малозначних та типових справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. АО «ЛігалАссістанс» надає позивачу послуги правового характеру в таких категоріях спорів на постійній основі ( про що свідчить договір про правову допомогу), позовна заява є типовою, на 9 сторінках, не містить складних юридичних конструкцій аналізу законодавства чи практики Верховного Суду, не містить детальних пояснень розрахованих сум заборгованості, їх відповідності умовам укладених кредитних договорів, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 гривень є явно завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги необхідних та достатніх для підготовки та складання позовної заяви в таких категоріях справ. При цьому, представником позивача жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним. Отже,

Outcome: approved