Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3555202723-567919 від 02.01.2022 у розмірі 28 789,50 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 02.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику №3555202723-567919. Зазначений Договір було укладено згідно ст.ст.207,639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронний підпис», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Відповідно до Кредитного договору: сума кредиту 8 500,00 грн.; тип кредиту-споживчий кредит; початковий строк кредитування 22 днів; відсоткова ставка 1,85% на добу. Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач, отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів. Пунктом 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах визначених п. 3.7 та п. 3.8 Договору. Згідно п. 3.7 та п. 3.8 Договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 24.01.2022 до 23.04.2022 за ставкою 2,2%. Відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 28 789,50 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 8 500,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 20 289,50 грн. З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №3555202723-567919 від 02.01.2022 в розмірі 28 789,50 грн. та понесені судові витрати. Крім того, позивач долучив до матеріалів справи клопотання про витребування доказів в АТ «КБ «ПриватБанк». Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 09.07.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, що відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає про неналежне укладення договору позики, недоведеність позивачем суми заборгованості, нарахування відсотків поза межами погодженого сторонами строку кредитування, а також порушення позивачем при розрахунку заборгованості та нарахуванні процентів Закону України «Про споживче кредитування», на підставі викладеного просить суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити та стягнути з ТОВ «КОШЕЛЬОК» на користь відповідача судові витрати у розмірі 8 000,00 грн. Також відповідач подав клопотання про витребування в ТОВ «КОШЕЛЬОК» оригіналів електронних та письмових доказів, паперові копії яких долучалися позивачем до справи та заперечення на клопотання позивача про витребування судом в АТ «КБ «ПриватБанк» доказів. 10.07.2025 за допомогою системи «Електронний суд» до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник позивача зазначав, що доводи відповідача є безпідставними, між сторонами належним чином було укладено договір, узгоджено його умови, яких відповідачем дотримано не було. Представник позивача просив при ухваленні рішення врахувати письмові пояснення. Також, за допомогою системи «Електронний суд» до суду від позивача 14.07.2025 надійшли додаткові пояснення у справі, які містять заперечення на клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналів електронних доказів. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування у ТОВ «КОШЕЛЬОК» оригіналів електронних та письмових доказів, паперові копії яких долучено до справи. Представник позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК» в судове засідання не з`явився, однак ним у позові вказано про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Худа І.Р. у судове засідання не з`явилися, 12.11.2025 подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] 02.01.2022 укладено Договір надання грошових коштів у кредит, в тому числі на умовах фінансового кредиту №3555202723-567919 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.п.9.1 п.9 Договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Невід`ємною частиною договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net (п.п. 9.4 п.9). Згідно п.п.9.5 п.9 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальником буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.1 п.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у сумі 8 500,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту споживчий кредит; проценти за користування кредитом 3 611,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,85% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду; тип процентної ставки фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4,3.5,3.6 цього договору (п.п.1,3.3-1.4 Договору). Кредит надається строком на 22 днів («Лояльний період»), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (п.п.2.1 п.2 Договору). Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом (п.п.2.2 п.2 Договору). Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заявці (п.п.2.4 п.2 Договору). Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору . Сукупна вартість кредиту становить 11 954,00 грн. або 141% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 3 611,00 грн. або 41% від суми кредиту (п.п. 3.1 -3.4 Договору). У випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п.3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2,2% за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору (п.п.3.5 п.3 Договору). Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду; з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (п.п. 3.6, 3.7, 3.8 п.3 Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Паспорт споживчого кредиту (п.п.9.4 п.9 Договору). Вищевказаний Договір надання грошових коштів у кредит підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором 2428. Отже, за умовами вказаного Кредитного договору, підписуючи його, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, та погодився з усіма його умовами. Так, до матеріалів справи позивачем надано Правила надання коштів в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та Паспорт споживчого кредиту. Графіком розрахунків, що є додатком №1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3555202723-567919 від 02.01.2022, передбачено та зазначено такі умови: дата видачі кредиту/дата платежу 02.01.2022 року в сумі 8500 грн., кількість днів у розрахунковому періоді 22, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період з 02.01.2022 року по 23.01.2022 року 11960 грн., проценти за користування кредитом 40,7 %, реальна річна процентна ставка - 676 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 3459,50 грн., загальна вартість кредиту 11960 грн. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором №3555202723-567919 від 02.01.2022 про надання коштів у позику дата надання кредиту 02.01.2022 року, дата закінчення лояльного періоду 23.01.2022 року, сума кредиту 8500 грн., базова процентна ставка в день -2,20%, дисконтна процентна ставка в день, в межах лояльного періоду 1,85 %, нараховао в межах лояльного періоду 3459 %, нараховано за продовжений строк користування позикою 16830 грн., загальна сума заборгованості відповідача становить 28 789,50 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 8 500,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими до 23.04.2022 - 20 289,50 грн. Згідно детального розрахунку заборгованості за договором №3555202723-567919 від 02.01.2022 відповідач не сплачував кредиту та процентів протягом лояльного періоду нарахованих за користування кредитом. Відповідно до повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК» 01.01.2022 через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» було проведено успішне зарахування на картку клієнта, а саме: дата проведення операції 02.01.2022 о 13:54:07; сума операції - 8 500,00 грн.; номер картки [NUMBER] , опис замовлення - видача кредитних коштів, договір кредиту №3555202723-567919 ТОВ «Кошельок» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] 02.01.2022 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахувавши грошові кошти на належний йому картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 8 500,00 грн., що підтверджується відомостями АТ "ТАСКОМБАНК», відповідно до яких, АТ «ТАСКОМБАНК» надало ТОВ «КОШЕЛЬОК» послугу про зарахування 8 500,00 грн. на картку отримувача № [NUMBER] , код авторизації 465650, TSL_ID 669699, відправник ТОВ «КОШЕЛЬОК». Однак, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як слідує із матеріалів справи відповідачем [PERSON] 02.01.2022 підписано кредитний договір шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2428. В силу вимог частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. В силу вимог частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за №3555202723-567919 від 02.01.2022 року. В силу вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти ТОВ «Кошельок» не повернув, чим порушив умови договору. Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами в період з 02.01.2022 року по 23.04.2022 здійснено поза межами узгодженого між сторонами строку кредитування. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст.1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Як вбачається із позовної заяви, що позивач визначаючи розмір стягнення з відповідача відсотків в розмірі 20289,50 грн обґрунтовував вказаний розрахунок посиланням саме на погоджений між сторонами п.п.3.6, 3.7, 3.8 кредитного договору, за якими строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 календарних днів. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 процентів річних, що становить 2.2 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Проте, суд не може погодитися з аргументами позивача щодо нарахування процентів за кредитним договором відповідно до п.п.3.6, 3.7, 3.8 з таких підстав. Суд звертає увагу на те, що заявлений позивачем строк користування кредитом складає 22 календарних дні з дня надання кредиту. При цьому, відсотки за користування кредитом ТОВ «Кошельок» нараховані позичальнику, виходячи зі строку кредитування з 02.01.2022 по 23.04.2022. З матеріалів справи встановлено, що укладаючи з ТОВ «Кошельок» кредитний договір шляхом приєднання (акцепту оферти) відповідач скористався належною кредитору інформаційно-телекомунікаційною системою, де йому надано можливість самостійно обрати «суму кредиту», «термін» (строк кредитування) згідно з Алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 2428, для підписання кредитного договору № 3555202723-567919 від 02.01.2022 року, шляхом направлення позичальнику на номер телефону [NUMBER] вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті електронного повідомлення ССМС - повідомлення. У пункті 2.1 договору встановлено, що кредит надається на 22 днів від дати отримання кредиту позичальником (Лояльний період). Проценти за користуванням кредиту 3611 грн., які нараховуються за ставкою 1.85 в день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.3.2 договору). Відповідно до пункту 2.2 договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Лояльного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Згідно з графіком розрахунків, що є додатком №1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3555202723-567919 від 02.01.2022, передбачено та зазначено такі умови: дата видачі кредиту/дата платежу 02.01.2022 року в сумі 8500 грн., кількість днів у розрахунковому періоді 22, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період з 02.01.2022 року по 23.01.2022 року 11960 грн. Згідно умов паспорта споживчого кредиту від 02.01.2022 року вбачається, що сума кредиту - 8500 грн, строк кредитування - 22 днів, кредит видано на споживчі цілі. В той же час згідно із п.3.6 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії користування кредитом (продовження загального строку дії Договору). Судом встановлено, що відсутні докази, які свідчать по вчинення відповідачем дій, передбачених пунктом 2.2 договору (оплати протягом «Лояльного періоду» (22-денного) всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом), тобто відповідачем не вчинялися дії, які свідчили б про продовження строку кредитних правовідносин із позичальником. Як вбачається із розрахунку заборгованості, поданого позивачем згідно умов кредитного договору, при визначенні Лояльного періоду у 22 днів, проценти, нараховані позивачем в період строку дії договору після спливу 22 днів, у декілька разів (два і більше) перевищили заборгованість за наданим кредитом. Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Зазначення у договорі двох строків кредитування та різних процентних ставок призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови кредитного договору №3555202723-567919 від 02.01.2022 щодо строку його дії - 22 календарних днів згідно пункту 2.1 чи 112 календарних днів (22 днів Лояльний період + 90 днів продовження строку згідно 212 ЦК України) згідно пункту 3.6. та процентної ставки, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party). Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17). Позивач, нараховуючи заборгованість, виходив з строку кредитування (пункт 3.7 кредитного договору) та процентної ставки (пункт 3.8 кредитного договору), що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин. Крім того, зазначення в кредитному договорі двох різних строків кредитування та процентних ставок призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав (Contra proferentem), а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору. В цьому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статі 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Враховуючи наведене, суд виходить з того, що починаючи з 24.01.2022 в ТОВ «Кошельок», як кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором №3555202723-567919 від 02.01.2022. Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань у зв`язку із незабезпеченням виконання договірних зобов`язань між боржником та кредитором не може розглядатися як «відкладальна умова» в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку кредитування та процентної ставки), які визначені між сторонами згідно кредитного договору, зокрема, 22 календарних днів та 1.85 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Суд приходить до переконання, що п.3.6 договору прямо суперечить п.2.1, паспорту споживчого кредиту, графіку погашення кредиту та фактично застосовується до позичальника, як штрафні санкції. У справі, позивач не заявляв до стягнення з відповідача неустойки, 3% річних та інфляційних витрат в порядку, встановленому частиною другоюстатті 625 ЦК України, як наслідку прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачем умовам оферти. Суд вважає, що існують правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом, нарахованих виключно у період з 02.01.2022 по 23.01.2022 в межах 22 -денного строку за ставкою 1,85 % в день від суми кредиту, що всього становить 3459,50 грн (157,25 грн х 22), в зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у заявленій позивачем сумі 20289,50 грн. Отже згідно графіку розрахунків додаток № 1 до договору №3555202723-567919 від 02.01.2022 року загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, становить 11960 грн, що складається із наступного: 8500.00 грн - розмір заборгованості за тілом кредиту; 3459,50 грн - розмір заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги у позовній заяві ТОВ «КОШЕЛЬОК» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК України). 12.02.2025 між АО «Герман Гурський та партнери» та клієнтом ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено Договір про надання правової допомоги. З додатку до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 встановлено, що адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» у справі про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором надано ТОВ «Кошельок» правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., а саме за: - оформлення документів щодо надання правничої допомоги - 1 000,00 грн.; - збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору - 2 000,00 грн.; - складання позовної заяви 4 000,00 грн.; - формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу) 2 000,00 грн.; - відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - 1 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду,

Outcome: partial