Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

09 травня 2025 року до суду звернулась позивачка [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 грудня 2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 143. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нею та чоловіком, різним поглядами на сімейні відносини та обов`язки на підставі чого між ними стали часто відбуватись сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. На теперішній час кожен з подружжя живе своїм життям. Шлюбні стосунки припинені з 2022 року. Вважає подальше збереження шлюбу недоцільним. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 23 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 22 липня 2025 року справу прийнято до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила ухвалити заочне рішення. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою «адресат не проживає». В судові засідання призначені на 10 год. 00 хв. 09 вересня 2025 року, 08 год. 30 хв. 10 жовтня 2025 року, 13 год. 00 хв. 10 листопада 2025 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 143, сторони зареєстрували шлюб 23 грудня 2011 року. Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що зроблено актовий запис про народження № 9 від 10.04.2012 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства у 2022 році. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами, взаєморозуміння, різні погляди на сімейні стосунки та побут. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб, ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~СК України - шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України, шлюб, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112\~СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені його особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За приписами ст.\~115\~СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням вини обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved