Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного спеціалізованого підприємства "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з Державним спеціалізованим підприємством "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" з 17.10.2022 року займав посаду начальника служби правового забезпечення. З цієї посади 17.12.2024 був звільнений за скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Про фактичні виплати відповідачем заробітної плати у грудні 2024 він дізнався лише 03.03.2025 із отриманої довідки-витягу про надходження грошових коштів у вигляді заробітної плати на його банківський рахунок, відповідно до якої, позивачу фактично було виплачено роботодавцем у грудні 2024 року 157 492,60 грн. Відомості про нараховані та виплачені йому грошові суми при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право), йому надано не було. Невиплаченими залишаються: грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік у сумі 24 593,70 грн.; грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік у сумі 65 207,70 грн.; матеріальна допомога при звільненні за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у 2024 році у сумі 132 588,84 грн. на підставі пункту 5.3 колективного договору та на 132 588,83 грн. підставі підпункту 7 пункту 1 додатку №3 до Колективного договору. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені невиплачені йому при проведенні розрахунку при звільненні суми заробітної плати, а також просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців у розмірі 397 766,52 грн. У відзиві представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилався на те, що пунктом 2 наказу № 520-С наказано службі бухгалтерського обліку, звітності і контролю провести повний розрахунок з [PERSON] та виплатити: грошову компенсацію за 02 календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2022 по 04.08.2023 - у сумі 3120,00 грн, грошову компенсацію за 10 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 05.08.2023 по 31.12.2023 - у сумі 15602,00 грн.; грошову компенсацію за 03 календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2023 по 31.12.2023 - у сумі 4680,60 грн., грошову компенсацію за 14 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 01.01.2024 по 04.08.2024 - у сумі 29123,36 грн; грошову компенсацію за 04 календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 01.01.2024 по 04.08.2024 - у сумі 8320,96 грн; грошову компенсацію за 9 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 05.08.2024 по 17.12.2024 - у сумі 18722,16 грн; грошову компенсацію за 03 календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2024 по 17.12.2024 - у сумі 6240,72 грн; виплатити вихідну допомогу у двократному розмірі середньомісячного заробітку, відповідно до п. 5.3 Колективного договору між представником власника і трудовим колективом Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки» на 2022 - 2027 рр. зі змінами та доповненнями - у сумі 96397,84 грн. Відповідно до вимог ст. 116, ст.43 КЗпП України відповідачем 17.12.2024 здійснено повний розрахунок з Позивачем усіх належних йому при звільненні виплат, що підтверджується платіжними інструкціями № 1762 від 17.12.2024 на суму 33 333,12 грн, №1763 від 17.12.2024 на суму 9 259,19 грн; № 1764 від 17.12.2024 на суму 142 591,67 грн; №1765 від 17.12.2024 на суму 19 532,95 грн. Розрахунок середньої заробітної плати, для виплати Позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки, відповідачем здійснено відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року зі змінами. Відповідачем при звільненні Позивача 17.12.2025 було надано розрахунковий листок, у якому було зазначено усі суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні). Отже, відповідачем у день звільнення позивача, проведено усі можливі розрахунки, чим дотримано вимоги трудового законодавства, заборгованості щодо нарахованих та не виплачених належних сум перед позивачем не існує, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення середнього заробітку під час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають. У відповіді на відзив позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю, з підстав викладених у позовній заяві. Зазначає, що в наказі № 520-С відсутні суми коштів які підлягають нарахуванню, для розрахунку середньої заробітної плати відповідач використовує показники доходу без обґрунтування зменшення показника доходу позивача відповідно до доданих до позовної заяви відомостей із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Позивачу було виплачено відповідачем у грудні 157 492,60 грн. заробітної плати без письмового повідомлення роботодавцем про види, розміри та підстави виплат, із чого не можна зробити висновок про повну виплату йому компенсацій за невикористані відпустки, вихідної матеріальної допомоги у повних сумах, що підлягали виплаті при звільненні. Тому позивач вважає, що підтвердження повної виплати йому усіх грошових сум відповідач при розрахунку - не надав, відповідачем не перераховано на його банківський рахунок компенсацію за невикористані відпустки та вихідна допомога на підставі колективного договору та додатку до нього. 23.05.2025 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він зазначив, що в первинній позовній заяві, позивачем допущено помилку щодо визначення виду виплат, встановлених пунктом 5.3 колективного договору та підпунктом 7 пункту 1 Додатку № 3 до колективного договору між адміністрацією відповідача та трудовим колективом, узв`язку з чим просив викласти предмет позову (прохальну) частину в наступному вигляді: стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації відновлення та безпеки» на його користь невиплачені йому при проведенні розрахунку при звільненні грошові суми заробітної плати: грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік у сумі 24 593 гривень 70 копійок; грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік у сумі 65 207 гривень 70 копійок; невиплачену вихідну допомогу при звільненні за п.1 частини 1 статті 40 КЗпП України у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у 2024 році у сумі 132 588 гривень 84 копійки на підставі пункту 5.3 колективного договору між представником власника і трудовим колективом Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки» на 2022-2027 р.р.; невиплачену матеріальну допомогу при ліквідації, реорганізації та скороченні чисельності працівників, що виплачується працівникові у двократному розмірі середньомісячного заробітку на підставі підпункту 7 пункту 1 Додатку № 3 до Колективного договору «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки» від 08 листопада 2022 року - у сумі 132 588 гривень 83 копійки (двохкратний розмір середньомісячного заробітку у 2024 році); відшкодування за несвоєчасну виплату звільненому працівнику роботодавцем усіх сум виплат при звільненні працівника за шість місяців (середня заробітна плата за кожен день затримки виплати) 397 766 гривень 52 копійки. У запереченнях відповідач повністю підтримав свій відзив на позовну заяву, та вважає, що ним правильно здійснено розрахунок належних у день звільнення позивача коштів. Позивача було повідомлено належним чином про нараховані та виплачені йому суми при звільнені із зазначенням окремо кожного виду виплат шляхом надання йому відповідного розрахункового листа. В судове засідання позивач не з`явився про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності її учасників. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що з 17.10.2022 року [PERSON] працював в Державному спеціалізованому підприємстві "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" на посаді начальника служби правового забезпечення та договірної роботи, 17.12.2024 звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників, що підтверджується Наказом №520-ОС від 17.12.2024 про звільнення [PERSON] та копією трудової книжки. Після звільнення [PERSON] 17.12.2024 року роботодавцем розрахунок по заробітній платі проведено не в повному обсязі. Так, відповідно до Довідки про рух коштів [PERSON] наданої АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем у грудні 2024 року було виплачено позивачу 157 492 грн заробітної плати, а саме 02.12.2024 - 3 685,18 грн., 13.12.2024 - 11 2015,75 грн., 19.12.2024 - 18 020,31 грн., 19.12.2024 - 124 571,36 грн. (а.с. 24). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого податку) та військового збору від 11.03.2025 дохід [PERSON] від відповідача з 01.01.2023 по 31.12.2023 склав 598 445,56 грн.(а.с.20-21). Відповідно до Довідки, виданої Державним спеціалізованим підприємством "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" дохід [PERSON] за період з 01.01.2024 по 17.12.2024 склав 884 503,39 грн. Судом досліджений Наказ № 520-ОС від 17.12.2024 виданий директором Державного спеціалізованого підприємства "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки", відповідно до якого наказано звільнити [PERSON] з посади начальника служби правового забезпечення та договірної роботи, 17 грудня 2024 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, яким наказано службі бухгалтерського обліку, звітності і контролю провести повний розрахунок з [PERSON] та виплатити: грошову компенсацію за 02 (два) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2022 по 04.08.2023; за грошову компенсацію 10 (десять) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 05.08.2023 по 31.12.2023; грошову компенсацію за 03 (три) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2023 по 31.12.2023; грошову компенсацію за 14 (чотирнадцять) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи 01.01.2024 по 04.08.2024; грошову компенсацію за 04 (чотири) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої період роботи з 01.01.2024 по 04.08.2024; грошову компенсацію за 9 (дев`ять) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 05.08.2024 по 17.12.2024; грошову компенсацію за 03 (три) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2024 по 17.12.2024; виплатити вихідну допомогу y двократному розмірі середньомісячного заробітку, відповідно до п.5.3 Колективного договору між представником власника і трудовим колективом Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки» на 2022 - 2027 рр. (зі змінами та доповненнями). Отже, спір між сторонами виник з приводу права позивача на отримання компенсації за невикористані відпустки, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України) Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. За нормами ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. У ч. 3 ст. 15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці"). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Положеннями статей 4, 6 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Всупереч наведених законодавчих положень Державним спеціалізованим підприємством "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" при звільненні позивача [PERSON] 17.12.2024 не здійснило усі належні до виплати платежі. Відповідно до Наказу №520-ОС від 17.12.2024 позивач на день звільнення має невикористані відпустки за 2023 рік - 02 (два) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2022 по 04.08.2023, 10 (десять) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 05.08.2023 по 31.12.2023; 03 (три) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2023 по 31.12.2023, що разом складає 15 днів. За 2024 рік - 14 (чотирнадцять) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи 01.01.2024 по 04.08.2024; 04 (чотири) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої період роботи з 01.01.2024 по 04.08.2024; 9 (дев`ять) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, накопиченої за період роботи з 05.08.2024 по 17.12.2024; 03 (три) календарні дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день, накопиченої за період роботи з 05.08.2024 по 17.12.2024, що разом складає 30 днів. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, встановлює обрахування розмірів виплат компенсацій за невикористані відпустки, вирахування розмірів матеріальної вихідної допомоги при звільненні працівників та в інших випадках. Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Пунктом 3 вищезазначеного порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 року, проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Відповідно, грошова компенсація за невикористані 15 днів щорічної відпустки у 2023 році складає 24 593,70 грн., та розраховується наступним чином: 598 445,56 грн. (дохід позивача за 2023 рік) /365 (днів у 2023 році) х 15 днів (невикористаної відпустки). Грошова компенсація за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2024 рік складає 65 207, 70 грн., та розраховується наступним чином: 795 533 грн. (дохід позивача за за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяці надання відпустки за період з 01.12.2023 по 30.11.2024)/366 (днів у 2024 році) х 30 днів (невикористаної відпустки). Доказів виплати компенсації за невикористані 15 днів щорічної відпустки у 2023 у розмірі 24 593,70 грн. та 30 днів щорічної відпустки за 2024 рік у розмірі 65 207, 70 грн. стороною відповідача не надано. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Відповідно до п.5.3. Колективного договору між представником власника і трудовим колективом Державного спеціалізованого підприємства "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" на 2022- 2027 рр., при припиненні трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП, працівнику виплачують вихідну допомогу у двократному розмірі середньомісячного заробітку (а.с.66-74). Додатком 3 до Колективного договору затверджено Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки", підпунктом 7 пункту 1, якого визначено, що при ліквідації, реорганізації та скороченні чисельності працівників - працівникові виплачується вихідна допомога у двократному розмірі середньомісячного заробітку. Як зазначалося вище, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, дохід позивача за останні 12 календарних місяців роботи з 01.12.2023 по 30.11.2024, що передують виплатам склав 795 533 грн. Отже, двократний розмір середньомісячного заробітку [PERSON] складає 132 588,83 грн., яка розрахована наступним чином: 795 533 грн. (дохід позивача за останні 12 календарних місяців роботи) /12 (місяці) х 2(місяці). Тому позивачу 17.12.2024 року при звільненні повинна була виплачена вихідна допомога у відповідності до п.5.3. Колективного договору у розмірі 132 588, 84 грн., та у відповідності до підпункту 7 пункту 1 Додатку 3 Колективного договору у розмірі 132 588, 83 грн. Доказів виплати вихідної допомоги у вищезазначених розмірах відповідачем до матеріалів справи стороною відповідача не додано. У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до переконання, про при здійсненні розрахунку при звільненні [PERSON] . Державним спеціалізованим підприємством "Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки" не у повній мірі виплачено працівнику компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу. Стороною відповідача зазначено, що позивачу виплачено 199 749,89 грн., в які входять виплати за невикористані 45 днів відпустки і вихідна допомога, однак доказів щодо цього суду не надано, в зарахуваннях, ця сума вказана як заробітна плата. З цих підстав суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь [PERSON] невиплачені йому при проведенні розрахунку при звільненні грошові суми заробітної плати у розмірі: 24 593 гривень 70 копійок - грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік; 65 207 гривень 70 копійок грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік; 132 588 гривень 83 копійки - невиплачену вихідну допомогу при звільненні за п.1 частини 1 статті 40 КЗпП України у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у 2024 році на підставі пункту 5.3 колективного договору між представником власника і трудовим колективом Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки» на 2022-2027 р.р.; 132 588 гривень 83 копійки - невиплачену матеріальну допомогу при ліквідації, реорганізації та скороченні чисельності працівників, що виплачується працівникові у двократному розмірі середньомісячного заробітку на підставі підпункту 7 пункту 1 Додатку № 3 до Колективного договору «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Центральне сервісне підприємство з експлуатації, відновлення та безпеки» від 08 листопада 2022 року. При цьому з вказаної суми мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Судом встановлено, що при звільненні відповідачем було виплачено позивачу 199 749,89 грн., які, на думку роботодавця, включали всі належні виплати і остаточний розрахунок проведено вчасно. Виникнення спору щодо цих виплат і подальше вирішення справи на користь позивача не свідчить про те, що у день звільнення розрахунок проведений не був, а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 549,79 грн., оскільки на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду.

Outcome: partial