Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Прокопчук А.В., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на її користь 194 415 грн 24 коп матеріальної шкоди та судові витрати. В обгрунтування позову покликається на наступне. Вказує, що [PERSON] 17.11.2024 приблизно о 16 год 30 хв в с. Великі Грибовичі по вул. Львівській, 2, Львівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки "Skoda Superb" д.н.з. [NUMBER] не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на ії зміну, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофора не надала дорогу транспортному засобу марки "Volvo v50" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Постановою Жовківського районного суду Львівської області (справа № 444/4828/24) від 22.01.2025 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до відповідальності. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Skoda Superb" д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП не була застрахована. Зазначає, що у результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Volvo v50" д.н.з. [NUMBER] отримав технічні пошкодження, а відтак власнику нанесено матеріальну шкоду. Вказує, що позивач був змушений звернутись до експерта в порядку ст. 106 ЦПК України для проведення судової експертизи визначення вартості матеріального збитку спричиненого автомобілю внаслідок ДТП. Відповідно до висновку експерта експертного транспортно-товарознавчого дослідження від 21.02.2025 року виконаним експертом Вербовим В.В. в порядку статей 102, 106 ЦПК України вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volvo v50" д.н.з. [NUMBER] на момент дослідження становить 194 415,24 грн Стверджує, що системний аналіз статті 22 ЦК України, статті 1187, частини другої статті 1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту автомобіля. А отже, такі збитки підлягають стягненню з відповідача у розмірі 194 415,24 грн. Вказує, що оскільки витрати на проведення судової експертизи виникли внаслідок винних дій (пошкодження майна внаслідок ДТП) відповідача, то такі витрати слід покласти на неї. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 24 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не прибула, її представник Прокопчук А.В. в судовому засіданні в режимі ВКЗ позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні спочатку позов визнала частково та пояснила, що готова відшкодувати завдані збитки в частині відшкодування шкоди із врахуванням коефіцієнту фактичного зносу. Після чого позов заперечила, просила відмовити в задоволенні такого повністю. Окрім цього, відповідачем було подано відзив на позовну заяву (арк. спр. 64-66), одержаний судом 31.03.2025, в якому просила відмовити позивачеві в задоволенні позову. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими такими що не підлягають задоволенню. Зазначає, що за ініціативою позивача була проведена судова експертиза визначення вартості матеріального збитку спричиненого автомобільною аварією. Судовим експертом Вербовим Володимиром Володимировичем 28.11.2024 проведено огляд автомобіля позивача, який здійснювався у її присутності. В результаті проведеної експертизи складено висновок від 21.02.2025 № 198. Звертає увагу суду на те, що згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Звертає увагу суду, що позивач взагалі не враховує що транспортний засіб 2010 року і має зношеність всіх деталей у зв`язку з експлуатацією впродовж всього часу, хоча експерт зазначив це у висновку. Виходячи з зазначеного, вважає, що твердження позивача про те, що нею повинно бути сплачено вартість відновлювального ремонту в розмірі 194 415, 24 грн, а не 93 798,87 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), враховуючи пункти 2.4, 8.3 Методики та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що фактично звертаючись до суду позивач має на меті вирішити свої фінансові питання за рахунок неї, не враховуючи коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, вона хоче підняти його ринкову вартість шляхом заміни зношених деталей при експлуатації автомобіля (більше 14 років) на нові за її рахунок, що є недопустимим. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також проаналізувавши матеріально-правове регулювання спірного у цій справі питання та судову практику Верховного Суду з питання застосування норм права, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 4 ст. 22 ЦК України на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22 січня 2025 року у справі № 444/4828/24, яка набрала законної сили 04.02.2025, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) - 605 /шістсот п'ять/ грн. 60 коп. судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Вказаною постановою суду встановлено, що водійка [PERSON] 17.11.2024 року приблизно о 16 год. 30 хв. в с. Великі Грибовичі по вул. Львівській, 2, Львівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки "Skoda Superb" д.н.з. [NUMBER] , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофора не надала дорогу транспортному засобу марки "Volvo v50" д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (арк. спр. 6-9). У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже, наявність вини у діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , водія транспортного засобу марки "Skoda Superb" д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована на момент ДТП 17.11.2024. Даний факт сторонами в судовому засіданні не заперечується. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] був пошкоджений транспортний засіб марки "Volvo v50" д.н.з [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (арк. спр. 42). На підтвердження суми матеріального збитку позивачем надано до суду висновок судового експерта Вербова В.В. № 198 складений 21 лютого 2025 року (транспортно-товарознавчого дослідження за договором із [PERSON] від 22.11.2024 № 198-24) із якого вбачається: 1. Пошкодження автомобіля VOLVO V50 1,6D, р/н [NUMBER] , внаслідок ДТП 17.11.2024 року, які визначені при його дослідженні 28.11.2024 - зазначені у п.1.3. дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку. 2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLVO V50 1,6D, р/н [NUMBER] , на момент дослідження становить 194415,24 грн. 3. Ринкова вартість автомобіля VOLVO V50 1,6D, р/н [NUMBER] , в цінах на 17.11.2024, становила 272500,20 грн. 4. Коефіцієнт фізичного зносу складових пошкодженого автомобіля VOLVO V50 1,6D, р/н [NUMBER] , станом на момент його пошкодження в ДТП 17.11.2024, становив - 0,70. 5. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля VOLVO V50 1,6D, р/н [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на момент дослідження становить 93798,87 грн. (арк. спр. 10-40). Спірною між сторонами обставиною є визначення розміру відшкодування майнової шкоди. Досліджуючи висновок експерта № 198 від 21.02.2025 суд приходить до висновку, що такий є висновком експерта в розумінні ст. 106 ЦПК. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Так, у висновку експерта № 198 від 21.02.2025 наявне посилання, що він підготовлений для подання до суду, а також про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідачем [PERSON] не було подано до суду висновку експерта, який би був складений на її замовлення, а також нею не було заявлено клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи. За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина перша статті 1192 ЦК України). Суд бере до уваги при ухваленні рішення представлений позивачем висновок експерта та враховує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLVO V50 1,6D, р/н [NUMBER] , на момент дослідження становить 194415,24 грн, а від так, із врахуванням вищенаведеного, вказана сума підлягає стягненню з відповідачав користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлені судом обставини та зібрані по справі докази, оцінені кожен окремо на їх належність, достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, за правилами ст. 89 ЦПК, свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено 1944 грн 15 коп. судового збору, що стверджується квитанцією про оплату (арк. спр. 1), який підлягає стягненню з відповідача в користь розивача. Окрім цього, стягненню з відповідача в користь позивача підлягають витрати на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля у розмірі 6 000 грн 00 коп, що стверджується платіжною інструкцією (арк. спр. 41).

Outcome: approved