Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] , що належала її брату [PERSON] опікуном якого вона була. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що після смерті свого рідного брата вона як спадкоємець за законом звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна; однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність документів про родинний зв`язок із померлим (а.с. 1 4). Під час розгляду справи [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 листопад 2023 року (а.с. 112). Ухвалою від 24 червня 2023 року до участі у справі в якості позивача залучено [PERSON] як правонаступника померлої [PERSON] (а.с. 95). 24 вересня 2024 року позивачкою подано заяву про зміну предмету позову у якій вона просить в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 98). Ухвалою суду яку занесено до протоколу судового засідання від 19 вересня 2025 року до участі у справі залучено [PERSON] як іншого співвласника житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 179 180). Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Інші учасники процесу не прибули в судове засідання. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 42). Враховуючи, що третя особа не має в Україні зареєстрованого місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи, вона була повідомлена про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 182, 183). Вислухавши вступне слово позивачки та її представника і дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2003 року (а.с. 78). Як встановлено судом із матеріалів спадкової справи № 180/2002 до майна [PERSON] , спадкоємцем померлого була [PERSON] , якій постановою державного нотаріуса Першої васильківської державної нотаріальної контори від 02.12.2022 року № 667/02-14, відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки нею не доведено родинні відносини із померлим та пропущено строк для прийняття спадщини (а.с. 57 68). Натомість, із наданих суду письмових доказів у вигляді рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради № 365 від 22.12.1980 року, витягу з протоколу № 9 засідання опікунської ради при Васильківському міськвиконкомі від 19 грудня 1980 року та довідки № 05-121/02 від 23.01.2023 року Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради, під час розгляду справи достовірно встановлено, що бабуся позивачки [PERSON] дійсно була рідною сестрою [PERSON] та була його опікуном (а.с. 16, 17, 18). Дана обставину стосовно родинних зв`язків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] як брата і сестер також відображено в акті обстеження житлового будинку від 10.03.2023 року депутата Васильківської місткої ради Омельченко Т.Л. (а.с. 20). У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про доведеність родинних зв`язків [PERSON] і [PERSON] як брата і сестри, що давала останній право спадкувати після померлого брата. Інша сестра [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняла спадщину після свого померлого брата. Вирішуючи справу по суті вимог, суд враховує та керується наступними нормами цивільного законодавства. Норми статті 3 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов`язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року. Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено,\~що обов`язковій\~державній реєстрації\~підлягають речові\~права та\~обтяження на\~нерухоме майно,\~розміщене на\~території України,\~що належить\~фізичним та\~юридичним особам,\~державі в\~особі органів,\~уповноважених управляти\~державним майном,\~іноземцям та\~особам без\~громадянства,\~іноземним юридичним\~особам,\~міжнародним організаціям,\~іноземним державам,\~а також\~територіальним громадам\~в особі\~органів місцевого\~самоврядування,\~а саме: право власності на нерухоме майно та земельні ділянки. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається із досліджених судом матеріалів технічного паспорту на спадковий житловий будинок, його було побудовано у 1925 році (а.с. 24 26). Аналогічні відомості містяться й у короткій технічній характеристиці Фастівського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с. 164 на звороті). Із матеріалів спадкової справи № 181 до майна [PERSON] вбачається, що вказаний житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] , після якої спадкували: -її дочка [PERSON] , -її син [PERSON] (через опікуна [PERSON] ); відмовились від спадщини: - [PERSON] , - [PERSON] , - [PERSON] (а.с. 150 106). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 1981 року, після померлої [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , успадкували [PERSON] 1/7 частину та [PERSON] 6/7 частин (а.с. 166). Тобто, на момент виникнення спірного нерухомого майна як об`єкта 1925 рік, коли діяв Цивільний кодекс Української РСР від\~16.12.1922\~року, а також, на момент виникнення у померлого спадкодавця прав на спірне нерухоме майно 1981 рік, коли діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963\~року, положення вказаних кодексів не передбачали обов`язкової реєстрації прав на нерухоме майно. Отже, суд приходить до висновку, що права спадкодавця позивача на нерухоме майно у вигляді частини зазначеного житлового будинку були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок\~реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну\~реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної\~реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~України та\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну\~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, у разі відсутності державної\~реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну\~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Також, пункт перший Інструкції про порядок\~реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачав, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Із змісту архівної довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № Вс 0123024 від 20.02.2023 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 1981 року (р. 3252, номер запису 3990 в книзі 31), житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] 1/7 частину і [PERSON] 6/7 частину (а.с. 23). До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що спадкодавець позивачки не встигла оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, оскільки померла. Згідно із ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, та обставина, що бабуся позивачки [PERSON] за життя не встигла оформити право власності на частину вказаного житлового будинку після свого брата [PERSON] та померла, належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за її спадкоємцем [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачки щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на дане нерухоме майно після померлої бабусі. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved