Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У листопаді 2025р. позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 5361155 від 01 грудня 2022р. (далі по тексту - кредитний договір) у розмірі 19950,0 грн., з яких сума боргу за кредитом (тілом кредиту) - 4500,0 грн.; сума комісії за надання кредиту - 950,0 грн.; проценти за користування кредитом - 14500,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 грудня 2022р. між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,0 грн. Згідно п. 1.3. кредитного договору кредит надається строком на 105 днів з 01 грудня 2022р. (строк кредитування). Відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16 березня 2023р. Комісія за надання кредиту - 950,0 грн. (п. 1.5.1 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5.2., 1.5.3 кредитного договору проценти за користування кредитом: протягом пільгового періоду 2,0 % в день; за стандартною процентною ставкою - 3,0 % в день. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 27 квітня 2023р. між первісним кредитором - ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. З огляду на те, що відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 19950,0 грн., позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025р., судом було залучено до участі у справі, в якості третьої особи [PERSON] 03 березня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача заявлені позовні вимоги визнала частково. Так, сторона відповідача вважає, що вимога сторони позивача про стягнення комісії у розмірі 950,0 грн. є безпідставною, оскільки умови кредитного договору, яким встановлюється одноразова комісія за надання кредиту є нікчемними, оскільки визначення кредитним договором комісія за відкриття кредитного рахунку (укладення кредитного договору), тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Також на думку сторони відповідача є безпідставними вимоги позивача про нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом після 28 грудня 2022р., в силу положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», враховуючи те, що відповідач 28 грудня 2022р. був призваний на військову службу [INFO] . Відповідно до сповіщення сім`ї № 417 відповідач зник безвісти 11 травня 2024р. під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій. Відтак з 28 грудня 2022р. відповідач перебував у статусі військовослужбовця і, відповідно, штрафні санкції, пеня, проценти за користування кредитом йому не можуть бути нараховані. За період з 01 грудня 2022р. по 27 грудня 2022р. включно, згідно відомостей про щоденні нарахування і погашення, відповідачу нараховано процентів у розмірі 2390,0 грн. Водночас відповідачем 16 грудня 2022р. було сплачено 500,0 грн. процентів по кредиту та 500,0 грн. по тілу кредиту. Також відповідачем сплачено комісію у розмірі 500,0 грн., за пролонгацію договору, яка на думку сторони є нікчемною, відтак сума заборгованості, яку визнає відповідач складає: 5000 грн. (тіло кредиту) + 2390,0 грн. (проценти за кредитом) = 7390,0 грн. - 1500,0 грн. (сплачені відповідачем проценти, тіло кредиту та комісія за пролонгацію)= 5890,0 грн. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. До судового засідання, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та сторона не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, в судовому засіданні позов визнав частково, з підстав наведених у відзиві на позов, в подальшому клопотав про розгляд справи у його відсутність. Третя особа, про час та місце розгляду справи була оповіщена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, поважності причин неявки суду не повідомила. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторони позивача та третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01 грудня 2022р. між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач (на підставі договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27 квітня 2023р.) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,0 грн. Згідно п. 1.3. кредитного договору кредит надається строком на 105 днів з 01 грудня 2022р. (строк кредитування). Відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16 березня 2023р. Комісія за надання кредиту - 950,0 грн. (п. 1.5.1 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5.2., 1.5.3 кредитного договору проценти за користування кредитом: протягом пільгового періоду 2,0 % в день; за стандартною процентною ставкою - 3,0 % в день. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. За змістом п. 6.1. кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В судовому засіданні представник відповідача визнав факт, укладення з відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів у розмірі 5000,0 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на час укладення договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27 квітня 2023р., заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19950,0 грн., з яких сума боргу за кредитом (тілом кредиту) - 4500,0 грн.; сума комісії за надання кредиту - 950,0 грн.; проценти за користування кредитом - 14500,0 грн. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1049 згаданого Кодексу визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/ або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Судом встановлено, що 28 грудня 2022р. відповідач був призваний на військову службу [INFO] . Відповідно до сповіщення сім`ї № 417 відповідач зник безвісті 11 травня 2024р. під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій, а тому суд вважає, що з 28 грудня 2022р. позивач не вправі нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом. Судом встановлено, що 16 грудня 2022р. відповідачем було сплачено позивачу, на виконання кредитного договору: 500,0 грн. процентів по кредиту; 500,0 грн. по тілу кредиту; комісію у розмірі 500,0 грн., за пролонгацію договору. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 950,0 грн., яка була розрахована на підставі пункту 1.5.1 кредитного договору, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки, в силу положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», правових позицій Верховного Суду, висловлених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022р. у справі № 496/3134/19, викладено у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022р. у справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) та від 31 серпня 2022р. у справі № 465/3228/19 (провадження 61-7553ск21), зазначений вище пункт кредитного договору, є нікчемним. Судом не встановлено належного виконання умов кредитного договору відповідачем в повному обсязі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5890,0 грн. (4500,0 грн. (тіло кредиту) + 1390,0 грн. (проценти за кредитом, нараховані до 28 грудня 2022р.), з урахуванням сплачених відповідачем сум в досудовому порядку, та нікчемність п. 1.5.1 кредитного договору. Оскільки відповідач [PERSON] , як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, то судовий збір за подання позову до суду, який понесла сторона позивача у розмірі 2422,4 грн. необхідно компенсувати позивачу, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial