Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

15 вересня 2025 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 червня 2014 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час у сторін відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя та сім`ю, між ними відсутнє взаєморозуміння. Подружжя припинили сумісне проживання та шлюбні відносини. Шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Відповідно до ухвали судді від 25 вересня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно. Позивачка клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Від її представника надійшло клопотання про розгляд справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю (вх. № 6027/25-Вх 10.11.2025). Відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (вх. № 6042/25-Вх 10.11.2025). Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 13 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 41); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 414 (а.с. 5). Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1\~ст.82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінивши докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів,\~ураховуючи,\~що позивачка\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~відповідач позов\~визнав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі йменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 605,60 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved