Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Представник ТОВ «Цикл Фінанс» Юхименко Ю.Ю. звернувся до\~Слобідського районного\~суду міста\~Харкова через\~підсистему «Електронний\~суд» з\~позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00013513 від 23.01.2022 року у розмірі 7950,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 23.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» (далі - первісний кредитор або Товариство) та [PERSON] (далі позичальник, відповідач) укладено договір № S-00013513) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Кредитний договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн строком на 29 днів зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. На виконання Кредитного договору первинний кредитор через технологічного оператора платіжних послуг сервісу «Platon» надав позичальнику кредиту у сумі 2000,00 грн. 07.05.2024 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (позивач) укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відступило ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників , в тому числі і право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором становить 7950,00 грн., яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість по кредиту; 5950,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 23.01.2022 по 22.05.2022. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень. Відповідач правом на відзив не скористалася. Процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 справа передана на розгляд судді Василенко О.Я. Ухвалою від\~08.09.2025\~відкрито провадження\~у справі\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін, витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію за картковий рахунком відповідача. В судові засідання 30.09.2025, 29.10.2025 та 14.11.2025 та 30.10.2025 представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в\~судові засідання\~30.09.2025,\~29.10.2025\~та 14.11.2025\~не з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлений\~у встановленому\~законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судових повісток на адресу його реєстрації, поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи зазначене, на підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом 16.01.2022 [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» з заявкою на отримання кредиту, та 18.01.2022 сторони почали оформлення кредитного договору № S-00013513 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Кредитний договір), відповідно до якого ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн на засадах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатитипроценти за користування кредитом. Сторони погодили такі умови (п. 2.1 3.3 Кредитного договору): сума кредиту 2000,00 грн, строк кредитування 29 днів, до 15.02.2022, стандартна процентна ставка 2,5% на добу, розмір та строк сплати процентів встановлюється відповідно до Графіка платежів ( Додаток 1 до Кредитного договору). На виконання Кредитного договору 23.01.2022 первісний кредитор надав відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн, через платіжного провайдера, за реквізитами платіжної банківської картки відповідача № [NUMBER] , як це визначено у п.2.2 Кредитного договору, що підтверджується інформаційною довідкою платіжного провайдера ТОВ «Платежі Онлайн» від 13.05.2024 №1668/05 (а. с. 22). 07.05.2024 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого, на підставі Реєстру прав вимог від 07.05.2024, ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відступило ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно розрахунку заборгованості, наведеного позивачем в позовній заяві, заборгованість відповідача за Кредитним договром становить 7950,00 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5950,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період 23.01.2022 по 22.05.2022 (за 119 днів). Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд встановив, що Кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) первісного кредитора, частиною якої є офіційний вебсайт первісного кредитора, у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором F469113 та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Суду надано довідку, яка містить детальний опис алгоритму дій позичальника в ІКС щодо укладення Кредитного договору (а. с. 22). На виконання Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн, шляхом ініціювання переказу через компанію провайдер за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку зазначив відповідач в Заявці на отримання кредиту та Кредитному договорі. Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку заборгованості, відповідач не здійснював погашення кредиту (тіла кредиту), заборгованість відповідача за Кредитним договором за сумою (тілом) кредиту становить 2000,00 грн, тому вимоги в частині стягнення зазначеної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо нарахування процентів за користування кредитом суд дійшов таких висновків. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Строк кредитування відповідно до п. 2.1. Кредитного договору встановлено 29 днів, до 15.02.2022. При цьому, як вбачається з позовної заяви та наданого розрахунку заборгованості, відповідач не виконав умову щодо продовження строку кредитування, встановлену в п.4.1 Кредитного договору, а саме: не сплачував нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом. Крім того, ч.7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Отже, виходячи з наведеного, загальна сума боргу за нарахованими процентами за користування кредитом становить 1450,00 грн (2000,00*2,5%*29днів). Згідно\~з ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, права вимоги за яким перейшло до позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в сумі 3450,00 грн, з яких 2000,00 грн -заборгованість по кредиту (тілу кредиту) та 1450,00 грн- заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат представник позивача надав договір про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024, додаткова угода №10/1 від 12.02.2025 до договору, додаткова угода №16 від 30.06.2025 до договору, платіжна інструкція №DІ0345 про сплату 4000,00 грн за правову допомогу. Отже, зважаючи на вимоги ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у сумі 2787,21 грн (2422,40 грн судового збору\~+\~4\~000\~грн витрат на правову допомогу)х 43,4 % (відсоток задоволених позовних вимог)

Outcome: partial