Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди. Рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 17.07.2025 року позов [PERSON] до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди задоволено частково. Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» (код ЄДРПОУ 00131819, зареєстроване місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий поділ, буд. 5) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) 99023,75 грн. упущеної вигоди за період з 31.05.2021 по 20.01.2022 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» (код ЄДРПОУ 00131819, зареєстроване місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий поділ, буд. 5) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) 997,29 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, 11999,86 грн. витрат на правову допомогу, 12278,85 грн. витрат на проведення експертиз по справі. 28.07.2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Панченко Олени Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди. Просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з АТ «Полтаваобленерго» на користь [PERSON] витрати, понесені в суді апеляційної інстанції, а саме судовий збір в сумі 484,48 грн. та 6500,00 грн. витрат на правову допомогу. Вказує, що ухвалою суду від 14.04.2025 року клопотання представника відповідача задоволено та призначено по справі за позовом [PERSON] до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди, повторну електротехнічну та економічну експертизи. Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.06.2025 року ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 14.04.2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] , представник відповідача АТ «Полтаваобленерго» у судове засідання не прибули, про причини неявки до суду - не повідомили, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до частини 4 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України не прибуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, зазначає наступне. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (частина 3 статті 246 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Зі змісту статті 58 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 Цивільного процесуального кодексу України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 грн. в суді апеляційної інстанції надано: ордер на надання правової допомоги від 29.08.2024 року, договір про надання правничої правової допомоги №\~01-15/04/25 від 15.04.2025 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №\~34 від 15.04.2025 року, акт виконаних робіт №\~1 від 09.06.2025 року. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 р., п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та доказів, на підтвердження їх неспівмірності від представника відповідача не надходило. На підтвердження витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, а саме судового збору в сумі 484,48 грн. надано квитанцію від 17.04.2025 року. Суд вважає, що дійсно в вищевказаному рішенні не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, а саме судового збору в сумі 484,48 грн. та 6500,00 грн. витрат на правову допомогу Враховуючи, що позов [PERSON] до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди задоволено частково, та те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 14.04.2025 року підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового стягнення з відповідача 6499,35 грн. витрат на професійну правову допомогу та 484,43 грн. судового збору на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial