Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Гофельд Г.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] ; 2) судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги\~представник позивач мотивує\~тим,\~що [PERSON] та [PERSON] є батьками спільної дитини [PERSON] , [INFO] , шлюб між батьками укладений не був. Донька [PERSON] , постійно проживає разом з батьком, який самостійно здійснює догляд за дитиною. Відповідачка мешкає окремо від дитини, місце перебування її невідоме, зв`язок ані зі батьком, ані з дитиною не підтримує. Представник позивача зазначає, що за період окремого проживання від відповідачки, позивач з донькою не змінював місце проживання, та свій контактний номер телефону. Відповідачка будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає декілька років і по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з донькою взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Крім відсутності виховання дитини, приділення їй уваги, підтримки у скрутні моменти, які спричинені стресом від війни в Україні, відповідачка не була присутня на жодній радісній події доньки (ні на днях народженнях, ні на святкування новорічних та різдвяних свят, ні на виступах у шкільних виставах). Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи, що донька не бачила та не чула свою матір більше чотирьох років поспіль, є обґрунтовані сумніви в можливості навіть впізнати доньку та вирізнити її з поміж інших дітей. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Усі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. Представник позивача вказує, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 04.07.2022 року, справа № 627/17/22, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, задоволено. Видано виконавчий лист по справі № 627/17/22, на підставі якого позивач звернувся із заявою до Богодухівського відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження. Станом на грудень 2024 [PERSON] є ученицею 4-А класу, старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна, активна, дотримуються правил поведінки для учнів, володіє навчальним матеріалом. Батько [PERSON] постійно відвідує батьківські збори, бере участь у суспільному житті школи, цікавиться успіхами у навчання дитини, приділяє належну увагу її вихованню. Мати [PERSON] жодного разу на зв`язок з вчителем та адміністрацією закладу не виходила. За інформацією наданою директором КНП Міська дитяча поліклініка № 7 [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку фахівців комунального некомерційного підприємства Міська дитяча поліклініка № 7. Декларація про надання первинної медичної допомоги дитині підписана з лікарем-педіатром [PERSON] від імені батька дитини [PERSON] . За інформацією лікаря-педіатра, батько дитини [PERSON] , проводить доньку до фахівців поліклініки та був присутній з дитиною під час медичних оглядів. Батько цікавився станом здоров`я доньки та виконує рекомендації по догляду та лікуванню дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 13.03.2024 № 103 по справі № 627/485/23. 03.04.2024 по справі № 627/485/23 Краснокутським районним судом Харківської області було винесено рішення яким попереджено [PERSON] про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню доньки [PERSON] , [INFO] , та покладено на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою. Представник позивача зауважує, що позовні вимоги мали місце станом на 2021 рік та є незмінними і станом на 2024 рік, жодним чином не пов`язані із отриманням відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач має бронювання від мобілізації до 15.08.2025 року. Позбавлення батьківських прав [PERSON] спрямоване перш за все, на захист прав і інтересів дитини, можливості отримувати від держави соціальні виплати та гарантії пов`язані з дійсним станом речей. Позивач та його представник 12.11.2025 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 12.11.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій остання зазначає, що позивач просить розглянути справу без його участі та участі представника, за наявними у суду матеріалами справи, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, позовні вимоги вважає справедливими, доведеними та підтримує їх у повному обсязі. Будучи присутніми в попередніх судових засіданнях підтримали позов, просили задовольнити. Позивач пояснив суду, що з 2014 року проживав з відповідачкою в незареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Приблизно з 2017 відповідач почала приділяти менше уваги дитині, а в 2019 році відповідачка поїхала до родичів та більше до сім`ї не повернулася. З того часу про місце її перебування нічого не відомо, свої батьківські обов`язки вона не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з донькою взагалі, не займається її вихованням. З середини 2019 року позивач проживає з донькою у матері [PERSON] у м. Харкові, яка допомагає виховувати дитину, свою онуку. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відповідач вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, та згідно із вимогами ч. 11 ст.\~128\~ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За приписами ч.8\~ст.178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на наведене, беручи до уваги, що відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`являлася в підготовчі та судові засідання по розгляду справи по суті, жодного разу не повідомила суд про причини неявки, при цьому, судом було вжито вичерпних заходів для забезпечення участі відповідача у розгляді справи та створено всі умови для реалізації нею права викласти свої аргументи та подати докази на заперечення позовних вимог, з метою додержання принципу розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, 23.07.2025 направив до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що позовні вимоги батька дитини Департамент підтримує, вважають, що мати тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Розгляд справи просять провести за відсутності представника, та прийняти рішення з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомила про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2014 по 2019 роки перебували у фактичних шлюбних стосунках, під час яких [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 23.04.2019 Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області / Т.1 а.с. 41/. Згідно з витягом з реєстру Краснокутської територіальної громади від 12.01.2023, малолітня дитина [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] за місцем реєстрації своїх батьків /Т.1 а.с. 42/. Судом встановлено, що з 2019 року дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , бабою [PERSON] та братом позивача, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у матері позивача [PERSON] . Про зазначене місце проживання позивача, батька дитини, свідчить і довідка переселенця 6332-5003288484 /Т.1 а.с.22/. 04.07.2022 рішенням Краснокутського районного суду Харківської області у справі № 627/17/22 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.01.2022, до досягнення дитиною повноліття / Т.1 а.с.39-40/. 13.04.2023 за заявою представника позивача адвоката Гофельд Г.С., Головним державним виконавцем Валківського відділу ДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. від 19.05.2023 на підставі виконавчого листа №267/17/22 виданого 04.07.2022 відкрито виконавче провадження ВП № 71854600 /Т.1 а.с.27, 15 зворот, 12 зворот-13/. Оскільки відповідачкою [PERSON] аліменти не сплачувалися, головним державним виконавцем Валківського відділу ДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. 16.10.2023 були винесені відомості щодо боржниці до Єдиного реєстру боржників, та винесено ряд постанов таких як встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користуванні вогнепальною зброєю, та встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання /Т.1 а.с.16-18/. Відповідно до розрахунку, складеного державним виконавцем Валківського відділу ДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Якименком Є.О. від 10.06.2025, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, за період з січня 2022 року по червень 2025 року, по виконавчому листу № 627/17/22 виданому Краснокутським районним судом Харківської області від 04.07.2022, станом на 31.05.2025 складає 110789,45 грн. /Т.1 а.с. 204/. Згідно з характеристиками КЗ «Харківська загальноосвітня школа I-III №32 Харківської міської ради Харківської області від 18.09.2024 та 06.12.2024, [PERSON] , [INFO] , є ученицею 4-А класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, оволоділа учбовим матеріалом на достатньому рівні, навчається із задоволенням, виконує домашні завдання. В характері дівчинки домінують такі риси характеру: ввічливість, працелюбність, наполегливість, вразливість. Дитина забезпечена всім необхідним для проживання, успішного навчання та всебічного розвитку. Батько [PERSON] цікавиться навчанням дитини, відвідує батьківські збори та відповідально ставиться до виховання доньки, відкликається на прохання вчителя, надає допомогу класному керівнику. Мати жодного разу на зв`язок з вчителем та адміністрацією закладу не виходила, навчанням доньки не цікавилася /Т.1 а.с.45-46/. З довідки медичного директора КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради від 09.12.2024 за №629 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] спостерігається фахівцями КНП з серпня 2019 року. Декларація про надання медичної допомоги підписана батьком дівчинки [PERSON] з лікарем-педіатром [PERSON] . На прийом до лікаря-педіатра дитину приводить батько [PERSON] , призначення та рекомендації лікаря-педіатра щодо здоров`я та розвитку дівчинки батько виконує, та діє як законний представник відносно питань щодо комунікації з керівником та фахівцями КНП «Міська дитяча поліклініка №7» ХМР стосовно дитини [PERSON] /Т.1 а.с.47/. Судом під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] , батько дитини, зареєстрований за адресою: по [ADDRESS] , та з 2019 фактично проживає в м. Харкові, працює на підприємстві, яке має статус критично важливого та має бронювання, на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, під час огляду психіатричної та наркологічної патології не виявлено, що підтверджують довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 06.04.2023 та 07.04.2023 /Т.1 а.с. 21,22,23,30,42,48/. Мати дитини [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте фактичне місце проживання її не відоме /Т.1 а.с.49,63/. З постанови про закриття кримінального провадження від 15.08.2024 винесеної слідчим СВ ВП №1 Харківського РУА в Харківській області старшим лейтенантом поліції Тітічко В.В. вбачається наступне. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що до ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від [PERSON] про те, що його дружина [PERSON] , [INFO] , з 2019 року не виходить на зв`язок, останній раз перебувала в м. Охтирка, Полтавська область (жео 6818 від 18.05.2024). У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що бесвісно зникла гр. [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] та остання користується мобільним телефоном н.м.т. [NUMBER] , від неї було прийнято зустрічну заяву з проханням припинити її розшук, претензій ні до кого не має, протиправних дій відносно неї не здійснювалося. З урахуванням викладеного, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024221180000754 від 19.05.2024 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України /Т.1 а.с.119-121/. 03.04.2024 заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області у праві № 627/485/23, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав. Відповідачку попереджено про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню доньки [PERSON] , [INFO] , та покладено на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою /а.с. 33-38/. Ухвалою суду від 31.01.2025 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , та інформацію стосовно вчинених дій Департаментом щодо розшуку, встановлення місця знаходження [PERSON] , та надання інформації щодо стану виконання батьківських обов`язків. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] надійшов до суду з Департаменту служб у справах дітей 23.07.2025, проте інформацію щодо стану виконання батьківських обов`язків відповідачкою Департаментом суду не надано. Згідно із висновком Департаменту служб у справах дітей від 23.07.2025 № 278, Департамент служб як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне, в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON] , [INFO] /Т.1 а.с.233/. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю позивача. Зазначила, що з 2019 року проживає з синами [PERSON] , [PERSON] та онукою [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідачка по справі не проживає разом з онучкою близько семи років, за весь цей час вона не навідувала доньку [PERSON] , не телефонувала їй, не вітала зі світами та днями народження дівчинки, кошти на її утримання також не надає, аліменти не сплачує, тобто ніякої участі у житті доньки не бере, її навчанням не переймається, життям дитини не цікавиться. Відповідачка зникла в 2019 році, місце її перебування не відоме. Дитина матері не знає. Ще з часів перебування в дитячому садку дитина психологічно травмована відсутністю у неї мами. Виховує та матеріально утримує дівчинку позивач, свідок [PERSON] допомагає йому у вихованні онуки та догляді за нею. Зазначила, що її онука є відповідальною дитиною, наразі вона самостійно виконує шкільні завдання, раніше їй в цьому допомагав батько. Коли дитина хворіє, то саме позивач доглядає та лікує [PERSON] . Вважає, що мати її онуки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він є братом позивача і з 2019 року проживає разом з ним, його донькою [PERSON] та своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідачку востаннє бачив приблизно 7 років тому, зі слів позивача стало відомо, що відповідачка покинула сім`ю та зникла, на даний час контактів з нею не має. Протягом останніх семи років вихованням та утриманням дівчинки займається її батько, позивач по справі, баба допомагає йому у вихованні, свідок теж. Зазначає, що позивач повністю матеріально утримує доньку, купує для неї речі, одяг, шкільне приладдя та продукти харчування. Коли [PERSON] хворіє, то її лікуванням займається позивач. Мати дитини, відповідач по справі, життям доньки не цікавиться, не спілкується з нею, не вітає її зі святами та днями народження дитини, не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, не цікавиться навчанням та успіхами дитини. Зазначив, що дівчинка про матір навіть не згадує. Відповідно до частин першої та другої\~статті 171 СК України\~дитина має\~право на\~те,\~щоб бути\~вислуханою батьками,\~іншими членами\~сім`ї,\~посадовими особами\~з питань,\~що стосуються\~її особисто,\~а також\~питань сім`ї.\~Дитина,\~яка може\~висловити свою\~думку,\~має бути\~вислухана при\~вирішенні між\~батьками,\~іншими особами\~спору щодо\~її виховання,\~місця проживання,\~у тому\~числі при\~вирішенні спору\~про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Так, відповідно до\~вимог закону,\~судом в присутності психолога [PERSON] , з приводу доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , було з`ясовано думку неповнолітньої [PERSON] , яка пояснила, що вона майже все своє життя проживає з батьком та бабусею у місті Харкові. Останній раз вона бачила маму у трирічному віці, відтоді мати ні разу їй навіть не телефонувала. Отже, матері вона не знає, як не знає її ім`я та не пам`ятає як вона виглядає. Мати не цікавиться її життям та навчанням, не телефонує, не вітає на дні народження та свята. Зазначила, що всім необхідним (продуктами харчування, одягом, взуттям та шкільним приладдям) її забезпечує батько. Дівчинка зазначила, що маму не любить і має бажання і надалі проживати з батьком. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, заслухавши думки дитини, дослідивши письмові матеріали на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 8\~ст.\~7\~СК\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі\~ст.\~180\~Сімейного\~Кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.ч. 2, 3\~ст.\~150\~Сімейного\~Кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Згідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами\~СК\~\~України\~(статті 164-167). За приписами п. 2 ч. 1\~ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки є ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, про що зазначено і у висновку щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав. Так, в пункті 15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вказані вище обставини. Більш того, в ході судового розгляду судом було встановлено, що навіть після того як вже згаданим вище рішенням Краснокутського районного суду Харківської області 03.04.2024 відповідачку [PERSON] було попереджено про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню її доньки [PERSON] , [INFO] , відповідач належних висновків для себе не зробила та продовжила ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання доньки. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідачки брати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач не надала, принаймні матеріали справи зворотного тому не містять. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що\~відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками\~по вихованню дитини. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до її неповнолітньої дитини, про що до суду надано в тому числі і відповідний висновок, суд виснує, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст.\~150,\~153,\~180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про наявність вини у поведінці відповідача, яку можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати до відповідачки такий крайній захід впливу як позбавлення її батьківських прав, що повністю відповідає якнайкращим інтересам дитини. Як підсумок, аналізу елементів, які впливають на визначення «якнайкращих інтересів дитини» суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію її прав. Суд наголошує, що застосовуваний захід не є безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved