Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дергачівської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою, за адресою: [ADDRESS] , а саме: літ. «А-1», загальною площею 106,4 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м., з верандою літ. «а», тамбуром літ. «а1», напівпідвал літ. «а2», «а3», у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що Прудянською селищною радою Дергачівського району Харківської област було складено відповіний актовий запис №04 від 22.01.2007. За свого життя [PERSON] заповіт не складав. На момент смерті, батько позивачки був заресстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] залишилися його дружина, [PERSON] , [INFO] та донька позивачка [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не має. Позивач вказує, що спадщину, після смерті батька вона прийняла фактично, оскільки на ча відкриття спадщини була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав її батькові на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 07.03.1975, виданого Виконавчим комітетом Предянської селищної ради депутатів та трудящих від 18.07.1973 за №1. Позивач пояснила, що її батько [PERSON] за життя, отримав дозвіл на будівництво нового житлового будинку та надвірних будівель до нього, які були закріплені рішенням виконавчого комітету Прудянської сільської ради народних депутатів № 200 від 12.12.1974 року, планом та проектом забудови, дозволом на виконання робіт з індивідуального житлового будівництва, наданого архітектором Дергачівського району Харківської області 28.11.1974 року. Відповідно до затвердженого проекту її батьками було здійснено будівництво житлового будинку та прибудов до нього, яке було завершено влітку 1990 року. Зазаначає, що будинок було побудовано у період зареєстрованого шлюбу в інтересах сім`ї, який став об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на підставі ст. 22 КоБС України, який діяв на той час. У цьому житловому буднику вони проживали усією родиною, користувалися ним та покращували умови проживання у ньому. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , про що Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено відповідний актовий запис №101 від 18.02.2025. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] залишилася позивачка - її донька, інших спадкоємців немає. Згідно довідки КП ТІ «Інвенрос» від 12.08.2025 року, станом до 01.01.2013 року відомості про реєстрацію житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] відсутні. Вказує, що у встановлений законом термін позивач звернулась до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , про що Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезевою Оленою, була заведена спадкова справа № 111/2023, згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72461518 від 15.05.2023. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса вона не змогла. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складеної Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезевою О.А., 28.07.2025 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не був наданий документ посвідчений належним чином, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. При відмові у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність необхідних для спадкування документів державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Олена Мезева роз`яснила процедуру вирішення такого спору у суді. За таких обставин, позивач звернулася з таким позовом до суду, просила його задовольнити. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Згідно спадкової справи №111/2023, наданої державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 73-121). Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву у якій просили справу розглянути без участі сторони позивача. Позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому. Судові витрати просили залишити по фактично понесеним. Відповідач представник Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без участі представника Дергачівської міської ради та вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Батьками [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та про реєстрацію шлюбу (а.с. 47, 48). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 46). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , який зареєстрований за ним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської нотаріальної контори від 06.08.1993 року № 2-2364 (а.с. 111-113). З заявами про прийняття спадщини звернулась його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , тобто кожна є спадкоємицею по частині цього будинку. 22.07.2025 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину цього будинку (а.с. 119). Разом з тим, згідно рішення виконкому Прудянської селищної Ради депутатів трудящих № 200 від 12.12.1974 року [PERSON] відведено у безстрокове користування земельну ділянку та надано право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці під [ADDRESS] площею 700 м2 (а.с. 25). Між виконкомом Прудянської селищної Ради депутатів трудящих та [PERSON] 07.03.1975 укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності пл. 700 м2 за адресою [ADDRESS] ; видано дозвіл на виконання робіт по особовому житловому будівництву архітектором Дергачівського району з закріпленням меж земельної ділянки в натурі (а.с. 53, 54, 54 зв. бік). Між тим згідно відповіді КПТІ «Інвенрос» від 11.06.2025 станом на 01.01.2013 відомості про реєстрацію житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] відсутні. Як зазначає [PERSON] будинок в експлуатацію не здавався і відповідно ніде не зареєстрований. Разом з тим, виникнення права власності на житлові будинки, споруди на час дії зазначених прийняття їх до експлуатації. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». До 05.08.1992 року законодавством не передбачалась процедура введення господарських будівель та споруд приватних житлових будинків до експлуатації при оформленні права власності, тому чинні правила введення до експлуатацію нерухомого майна не поширюються на житловий будинок із спорудами, який збудований до 05.08.1992 року. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсуть акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А. 3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та у листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, у якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449, якою встановлено порядок прийняття експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складає бюро технічної інвентаризації. На заяву [PERSON] . Комунальне підприємство технічної інвентаризації «Інвенрос» складено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , [ADDRESS] станом на 31.07.2025, в якому зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями збудовано до 05.08.1992 року і не підлягають введенню в експлуатацію згідно абзацу 3 п. 78 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому технічний паспорт не містить посилань, що будинок не добудований. Отже за таких обставин власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] , не зареєструвавши будинок на своє ім`я. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.01.1972 року (а.с. 49). Земельна ділянка за спірною адресою виділена на його ім`я 12.12.1974 року. Відповідно до вимог ст. 22, ч. 1 ст. 28 К про Ш та С УРСР, яка відповідає вимогам ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Оскільки будинок побудований у період зареєстрованого шлюбу, кожен з подружжя [PERSON] має право по частині цього будинку. Отже спадковою є частина цього будинку. Із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина та донька, тому доля [PERSON] у спірному будинку становить частину (1/2:2). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з визнанням за нею права власності на частину будинку. Щодо розподілу судових витрат. За клопотанням позивача, судові витрати суд відносить на його рахунок.

Outcome: partial