Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Семененко С. М., звернувся до суду із позовом до Великобірківської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , а [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані шість членів колгоспного двору, в тому числі [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , звернувся в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті батьків однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. З огляду на вказане, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на: 2/6 часток житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 29 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №60715368/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 29 серпня 2025 року, залучено в процесуальному статусі третьої особи Тернопільську районну державну нотаріальну контору та витребувано від третьої особи належним чином завірену копію спадкової справи № 283/2015, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . На виконання протокольної ухвали суду від 29 серпня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкових справ, 08 вересня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи № 283/2015, заведена після померлого [INFO] [PERSON] . У судовому засіданні, яке відбулося 06 жовтня 2025 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Великобірківської селищної ради у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його присутності. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00052497585, сформованого 18 липня 2025 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 20 лютого 1957 року було складено актовий запис № 9. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1960 року в с. М. Ходачків Великобірківського району Тернопільської області, [PERSON] народився [INFO] в графі батько зазначено [PERSON] , у графі мати [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, 17 липня 2025 року за № 120, станом на 15 квітня 1991 року колгоспний двір за адресою [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] , членами колгоспного двору були: голова двору [PERSON] , 1920 року народження (помер [INFO] ); дружина - [PERSON] , 1928 року народження (померла [INFO] ); син - [PERSON] , 1960 року народження; невістка - [PERSON] , 1966 року народження; внук - [PERSON] , 1988 року народження; внук [PERSON] , 1990 року народження. [INFO] , у віці 86 років, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 20 листопада 2014 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, 18 грудня 2023 року за № 355, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку разом з померлою [PERSON] на час її смерті були зареєстровані: чоловік - [PERSON] (помер [INFO] ), син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внук - [PERSON] , внук [PERSON] , внучка [PERSON] . [INFO] , у віці 94 роки, помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 21 березня 2015 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, 05 травня 2025 року за № 69, [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим [PERSON] на час його смерті були зареєстровані: син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внук - [PERSON] , внук [PERSON] , внучка [PERSON] . 13 грудня 2023 року на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , загальною площею 72,4 кв.м., житловою - 45,8 кв. м. Згідно Висновку про ринкову вартість майна від 23 липня 2025 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , становить 144 800,00 грн. 08 вересня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи № 283/2015, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Із матеріалів цієї спадкової справи встановлено, що 15 червня 2015 року після смерті [PERSON] , до Тернопільської районної нотаріальної контори звернувся його син [PERSON] із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45566665 від 27 жовтня 2016 року та № 46680904 від 07 лютого 2017 року, відомості щодо заповітів/спадкових договорів [PERSON] , яка померла [INFO] відсутні, та спадкова справа не заводилася. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , частка якого належала померлому особисто, а інша частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої [PERSON] , прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15 квітня 2025 року за № 652/02-31 встановлено, що згідно довідки виданої Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 18 грудня 2023 року за № 354, житловий будинок в [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (помер [INFO] ), та членами якого були: [PERSON] (дружина, померла [INFO] ), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук). Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому право власності на вказаний будинок належало їм по 1/6 частки кожному. [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1,\~3,\~5\~ст.\~1268\~ЦК\~України передбачено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи\~за законом\~має\~право прийняти\~спадщину\~або\~не прийняти\~її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] , прийняли спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, оскільки проживали та були зареєстровані з спадкодавцем на день її смерті. [PERSON] та [PERSON] успадкували 1/6 (по 1/12 кожен) частку будинковолодіння за вищевказаною адресою, яка належала померлій [INFO] [PERSON] особисто. При цьому, суд звертає увагу на розбіжності в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1960 року в с. М. Ходачків Великобірківського району Тернопільської області, де в графі мати зазначено [PERSON] , однак вважає, що допущені описки не можуть впливати на обсяг спадкових прав спадкоємця [PERSON] , адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу спадкодавця [PERSON] . Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище. Отож, після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину за законом прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , оскільки вони проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки проживав та був зареєстрований на день смерті зі спадкодавцем. Позивач просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, державної реєстрації права власності на 1/6 частки, яка належала померлому особисто, як члену колгоспного двору; 1/12 частка - належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що разом складає частку - 3/12 (1/6+1/12). Отож,\~у зв`язку\~з\~тим,\~що\~державна\~реєстрація права\~власності на\~будинковолодіння за\~вищевказаною\~адресою\~спадкодавцями не\~проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно, нотаріус відмовила [PERSON] , в оформленні спадкових прав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому [PERSON] звернувся до суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом\~ст.\~3\~зазначеного\~Закону,\~речові\~права\~на нерухоме\~майно\~та\~їх обтяження,\~що\~виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого\~документу на\~вищевказане спадкове\~майно,\~то суд\~виходить з\~наступного.\~Пунктом 18\~Інструкції про\~порядок реєстрації\~будинків та\~домоволодінь у\~містах і\~селищах міського\~типу Української\~РСР,\~затвердженої заступником\~Міністра комунального\~господарства Української\~РСР 31\~січня 1966\~р оку,\~погодженої\~заступником\~Голови Верховного\~суду Української\~РСР\~15\~січня\~1966\~року,\~яка\~була\~чинною на\~час\~набуття\~сторонами по\~справі та\~спадкодавцем у\~власність майна\~колгоспного\~двору,\~передбачено\~процедуру отримання\~правовстановлюючого свідоцтва\~на\~право власності.\~Зокрема,\~у\~разі\~будівництва будинку\~на\~колгоспній землі,\~розташованій\~у\~смузі міста\~або\~селища\~міського типу,\~виконком\~місцевої\~Ради депутатів\~трудящих,\~на\~підставі\~витягу з\~рішення\~загальних\~зборів колгоспників\~або\~довідки правління\~колгоспу\~про надання\~земельної\~ділянки\~для будівництва,\~дозволу\~виконкому\~на будівництво\~та акту\~про\~закінчення\~будівництва і\~введення\~в\~експлуатацію будинку,\~разом\~з затвердженням\~цього\~акту вирішує\~питання\~про\~оформлення права\~власності\~і\~видачу свідоцтва\~про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померлий [PERSON] був головою колгоспного двору, однак інформація про отримання ним свідоцтва на право особистої власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутня, або ж правовстановлюючий документ втрачено. Право [PERSON] на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Врахувавши встановлені обставини, в сукупності із нормами матеріального права, суд виснував, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за ним права власності на 2/6 частин житлового будинку [ADDRESS] , з них: на 1/12 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] ; на 3/12 частин житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved