Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

[PERSON] було подано до суду заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані ти, що їхнє з відповідачкою подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Спільне подружнє життя припинено та спільне господарство між сторонами не ведеться, сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають та спору про поділ спільного майна немає. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим та на примирення не згоден. У судове засідання позивач не з`явився, проте безпосередньо у позові просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.п.3). Відповідачка у судове засідання не з`явилася також, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та належним чином (а.п.17), а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 30.08.2024, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зроблено відповідний актовий запис за №911 (а.п.6). Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, у даному випадку інтересам позивачки. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, беручи до уваги відсутність у них неповнолітніх дітей, та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивач наполягає на розлученні, а відповідачка не надала заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що відповідачка не надала суду заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, то суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі\~ст.55,\~56,\~104,\~105,\~112-113\~СК України,\~

Outcome: approved