Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому, з урахуванням заяві від 11.02.2025\~р. (а.\~с.\~193), яку Суд розцінює як уточнення позовних вимог, поданою у підготовчому засіданні, що передбачено статтею 197 Цивільного процесуального кодексу України, просить: 1)\~виділити їй у натурі частину житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] : \~в житловому будинку приміщення: 1-1 площею 3,1\~кв.\~м, 1-2 площею 13,7\~кв.\~м, 1-3 площею 14,1\~кв.\~м, 1-6 площею 8,8\~кв.\~м, 1-7 площею 10,5\~кв.\~м, 1-8 площею 0,9\~кв.\~м, 1-9 площею 6,2\~кв\~.м, 1-10 площею 1,3\~кв.\~м, 1-11 площею 1,4 кв.\~м, 1-14 площею 21,00\~кв.\~м; \~в господарських приміщеннях та спорудах: ґанок літ.\~№\~3, сарай літ.\~Б-1, гараж літ.\~Г-1, колодязь №\~1; 2)\~припинити її право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] ; 3)\~встановити порядок користування земельною ділянкою, виділеною для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , за одним із варіантів висновку експерта від 23.12.2024\~р. №\~1496.23-25 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, визначені у варіантах (додатках) №№\~4, 2, 1, 3, 5, 6 (де 4-й найкращий для неї, 6 найгірший). Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власником 73/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , власниками інших 27/100 часток є [PERSON] (27/200 часток) та [PERSON] (27/200 часток). Будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, яку було виділено для його будівництва рішенням Виконавчого комітету Бердичівської ради депутатів трудящих від №\~232 04.06.1956\~р., право користування якою співвласниками будинку не встановлено. На пропозицію [PERSON] укласти договір про поділ будинку [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , не погодилася у зв`язку з недосягненням домовленості щодо подальшого користування земельною ділянкою, яка була виділена для будівництва. [PERSON] проти позову в частині вимоги про виділ [PERSON] у натурі приміщення 1-14 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , заперечила, посилаючись на те, що це приміщення перебуває у її фактичному користуванні. Щодо позову в частині вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою не заперечила проти встановлення такого порядку за варіантом (додатком) №\~6 висновку експерта від 23.12.2024\~р. №\~1496.23-25 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, так як цей варіант відповідає фактичному користуванню житловим будинком. Судом з`ясовано, що за [PERSON] , яка після реєстрації 30.10.2020\~р. шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 30.10.2020\~р. про шлюб (т.\~1, а.\~с.\~11), 01.08.2019\~р. зареєстровано право власності на 73/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , 15.02.2022\~р. за [PERSON] зареєстровано право власності на 27/200 часток, та за [PERSON] 27/200 часток вказаного житлового будинку, що підтверджується інформацією від 19.09.2022\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т.\~1, а.\~с.\~8 9). [PERSON] набула право власності на 73/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 01.08.2019\~р. частки житлового будинку, укладеного з [PERSON] , за умовами якого прийняла у власність 73/100 часток житлового будинку (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14) (т.\~1, а.\~с.\~10). Однак рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2023\~р. у справі №\~274/1036/23, яке за даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Житомирського апеляційного суду від 13.12.2023\~р. залишено без змін, а тому в силу статті 384 Цивільного процесуального кодексу України набрало законної сили 13.12.2023\~р., визнано частково недійсним пункт 1 договору дарування від 01.08.2019\~р. частки житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , в частині визначення приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] , які переходять у власність [PERSON] (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14) (т.\~2, а.\~с.\~25 27). Відповідно до\~статті 355\~Цивільного кодексу\~України майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно\~може належати\~особам на\~праві спільної\~часткової або\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Право\~спільної власності\~виникає з\~підстав,\~не заборонених\~законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з\~частиною 356\~Цивільного кодексу\~України власність\~двох чи\~більше осіб\~із визначенням\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною частковою\~власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Таким чином житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складається з таких приміщень, що підтверджується експлікацією від 10.07.2019\~р. приміщень цього будинку (інвентаризаційна справа №\~4252, а.\~с. 116): \~група приміщень: 1-1 коридор площею 3,1 кв.\~м, 1-2 житлова кімната площею 13,7\~кв.\~м, 1-3 житлова кімната площею 14,1\~кв.\~м, 1-6 кухня площею 8,8\~кв.\~м, 1-7 коридор площею 10,5\~кв.\~м, 1-8 коридор площею 0,9\~кв.\~м, 1-9 ванна площею 6,2\~кв.\~м, 1-10 вбиральня площею 1,3\~кв.\~м, 1-11 кладова площею 1,4 кв.\~м, 1-14 житлова кімната (мансарда) площею 21,0\~кв.\~м; \~група приміщень: 1-4 житлова кімната площею 24,8\~кв.\~м, 1-5 житлова кімната площею 14,7\~кв.\~м, 1-12 коридор площею 6,2\~кв.\~м., 1-13 кухня площею 9,2\~кв.\~м. До житлового будинку належать такі господарські будівлі та споруди: №\~3 ганок, а-1 сіни, а1-1 веранда, Б-1 сарай, В-1 убиральня, Г-1 гараж, Е-1 сарай, №\~1 колодязь, №\~2 фундамент, що підтверджується характеристикою від 10.07.2019\~р. цього будинку (інвентаризаційна справа №\~4252, а.\~с. 113). Частиною першою та другою статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016\~р. у справі №\~6-1443цс16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. У постанові Верховного Суду України від 10.05.2023\~р. у справі №\~404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. У постанові Верховного Суду від 13.07.2023\~р. у справі №\~583/2924/20 вказано, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. У постанові Верховного Суду від 12.03.2023\~р. у справі №\~445/972/17, які міститься посилання на наведені вище три постанов, зазначено, що за усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, випливає, що судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Таким чином [PERSON] має право на виділ у натурі належної їй частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але за умови, що у разі такого виділу може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на будинок, або зі зміною їхніх часток і присудженням грошової компенсації тому (тим) з них, частка якого (яких) зменшилася. Суд зазначає, що для з`ясування обставин, чи може бути кожному з співвласників житлового будинку виділено відокремлену його частину з самостійним виходом (квартиру), або чи наявна технічна можливість переобладнати приміщення житлового будинку в ізольовані квартири з урахуванням часток кожного з співвласників або зі зміною часток співвласника (співвласників) і присудженням грошової компенсації співвласнику (співвласникам), частка якого (яких) зменшилася, необхідні спеціальні знання. А тому такі обставини, зважаючи на положення §\~6 "Висновок експерта" Глави 5 "Докази та доказування" Розділу І" Загальні положення" Цивільного кодексу України, можуть бути з`ясовані виключно під час проведення відповідної експертизи, яка може бути проведена або на замовлення учасника справи, або призначена Судом за клопотанням учасника справи. Між тим, [PERSON] не подано висновку експерта про те, що приміщення, які вона просить виділити їй у натурі, відповідають її частці у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та являють собою відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Клопотання про призначення експертизи для з`ясування обставин про те, чи відповідають приміщення, які вона просить виділити їй у натурі, її частці у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та чи являють вони собою відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру), [PERSON] також не заявляла. Враховуючи викладене, Суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] в частині вимоги про виділ їй у натурі частини житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , та припинення її права спільної часткової власності на цей житловий будинок та господарські споруди. При цьому Суд зазначає, що з майже з аналогічним позовом (в частині виділу приміщень буднику з аналогічним) до [PERSON] звертався попередній власник 73/100 часток житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проте рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 23.10.2012\~р. у справі №\~2-п-37/11 їй було відмовлено у задоволенні позову з підстав того, що питання про призначення судової будівельно-технічної експертизи судом (першої інстанції, рішенням якого від 25.05.2012\~р. позов було задоволено, а.\~с.\~109) не вирішувалося (а.\~с.\~110). Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради трудящих №\~232 від 04.06.1956\~р. між Виконавчим комітетом Бердичівської міської Ради трудящих та [PERSON] 25.06.1956\~р. укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти, на за умовами якого [PERSON] надано право безстрокового користування земельною ділянкою [ADDRESS] , загальною площею 600,00\~кв.\~м (т.\~1, а.\~с.\~13 14, інвентаризаційна справа №\~4252, а.\~с. 5 7). З матеріалів інвентаризаційної справи №\~4252 випливає, що рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради трудящих №\~183-а від 23.05.1957\~р. дозволено [PERSON] провести відчуження забудованого на 26% житлового будинку на земельній ділянці площею 600,00\~кв.\~м у [ADDRESS] , яку їй було наділено по рішенню Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради трудящих №\~232 від 04.06.1956\~р, [PERSON] , про що між ними було укладено договір купівлі-продажу домобудівлі від 02.06.1957\~р., 15.08.1960\~р. було складено заключення про реєстрацію домоволодіння по [ADDRESS] на праві особистої власності за [PERSON] (інвентаризаційна справа №\~4252, а.\~с.\~9, 19, 18). У подальшому щодо домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , або його часток укладалися договори: договір дарування від 16.08.1960\~р., договір купівлі-продажу від 01.11.1977\~р., договір міни від 07.12.1977\~р., договір купівлі-продажу від 07.04.1987\~р., у яких вказувалося, що будинок розташований на земельній ділянці розміром (загальною мірою) 600,00\~кв.\~м (інвентаризаційна справа №\~4252, а.\~с.\~41, 59 60, 63, 81 82). При цьому ні матеріали справи, ні матеріали інвентаризаційної справи №\~4252 та реєстраційної справи на будинок за адресою: [ADDRESS] , не містять будь-яких документів, передбачених законодавством Української РСР або України, які б вказували, що площа земельної ділянки у розмірі 600,00\~кв.\~м, яка була виділена рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради трудящих №\~232 від 04.06.1956\~р. у постійне користування для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , була змінена, зокрема, збільшена. Частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на момент реєстрації за [PERSON] права власності на 73/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (01.08.2019\~р.), визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною другою статті 120 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент реєстрації за [PERSON] права власності на 73/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (01.08.2019\~р.), встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином до [PERSON] 01.08.2019\~р. перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 600,00\~кв.\~м. (що також передбачено частиною третьою статті 415 Цивільного кодексу України: особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди)). Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Згідно з частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається. Таким чином до [PERSON] та [PERSON] 15.02.2022\~р. перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 600,00\~кв.\~м. (що також передбачено частиною третьою статті 415 Цивільного кодексу України: особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди)). Крім того, частиною першою статті 415 Цивільного кодексу України передбачено, що землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Тобто [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 600,00\~кв.\~м. Частиною другою статті 152 Цивільного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином [PERSON] має право вимагати від [PERSON] та [PERSON] усунення порушень її права користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 600,00\~кв.\~м., шляхом, зокрема, встановлення порядку користування цією земельною ділянкою. Разом з тим, [PERSON] не подано доказів, які б визначали можливі варіанти користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 600,00\~кв.\~м. Наявний у справі висновок експерта від 23.12.2024\~р. №\~1496.23-25 за результатами проведення земельно-технічної експертизи визначає можливі варіанти користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0803\~га (0,803\~кв.\~м), яка, як зазначена у цьому ж висновку, перебуває у фактичному користуванні [PERSON] (492,00\~кв.\~м (0,0492\~га)), [PERSON] та [PERSON] (311,00\~кв.\~м (0,0311\~га)), а не 0,0600\~га (600,00\~кв.\~м) (а.\~с.\~162 185). Тобто з цього висновку вбачається що у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без передбачених законодавством України підстав перебуває земельна ділянка площею 203,00\~кв.\~м (0,0203\~га), проте як зазначено вище, встановлення порядку користування земельною ділянкою можливо лише за вимогою законного землекористувача такої земельної ділянки, тобто щодо земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на законних підставах. За таких обставин Суд вважає, що у задоволені позову [PERSON] в частині вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділеною для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , за одним із варіантів висновку експерта від 23.12.2024\~р. №\~1496.23-25 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed