Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник позивача АТ «Сенс Банк» - адвокат Михайлова Ю.В. звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] відповідно до якого просить стягнути на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501417379, у розмірі 112\~774,35 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9\~452,78 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 12.01.2022\~року [PERSON] \~(далі\~ Позичальник,\~Відповідач)\~через Інтернет-сервіс\~«My\~Alfa-bank»\~звернувся до\~АТ «Альфа-Банк»\~(далі\~ Банк)\~з метою\~отримання банківських\~послуг відповідно\~до Публічної\~пропозиції АТ\~«Альфа-Банк»\~на укладення\~Договору про\~комплексне банківське\~обслуговування фізичних\~осіб в\~АТ «Альфа-Банк»\~(архівна\~версія публічної\~пропозиції,\~яка була\~чинною на\~дату укладення\~сторонами угоди,\~розміщена за\~посиланням:\~https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi\~та є\~публічно доступною).\~12.01.2022\~року підписанням\~оферти на\~укладання угоди\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 501417379\~Відповідач запропонував\~Банку укласти\~Угоду про\~надання споживчого\~кредиту (далі\~ Угода).\~12.01.2022\~року шляхом\~підписання акцепту\~пропозиції на\~укладення угоди\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 501417379\~Банк прийняв\~пропозицію Відповідача\~на укладення\~Угоди про\~надання споживчого\~кредиту №\~501417379\~від 12.01.2022\~року.\~У Додатку\~№ 1\~до угоди\~сторони узгодили\~графік платежів\~та розрахунок\~сукупної вартості\~споживчого кредиту\~та реальної\~процентної ставки\~з урахуванням\~вартості всіх\~супутніх послуг.\~Також сторонами\~підписано Паспорт\~споживчого кредиту,\~в розділі\~3\~якого вказані\~основні умови\~кредитування з\~урахуванням побажань\~споживача. Документи були\~підписані Позичальником\~аналогом ЕЦП\~у формі\~одноразового ідентифікатора\~«9781»\~шляхом направлення\~12.01.2022\~року на\~номер 380668606548. Таким чином,\~12.01.2022\~року між\~Банком та\~Відповідачем з\~дотриманням приписів\~чинного законодавства\~України було\~укладено кредитний\~договір,\~що підтверджується:\~офертою на\~укладання угоди\~про надання\~кредиту №\~501417379,\~акцептом пропозиції\~на укладання\~угоди про\~надання кредиту\~№ 501417379,\~додатком №\~1\~«Графік платежів\~та розрахунок\~сукупної вартості\~споживчого кредиту\~та реальної\~процентної ставки\~з урахуванням\~вартості всіх\~супутніх послуг»,\~паспортом споживчого\~кредиту;\~довідкою про\~систему гарантування\~фізичних осіб,\~із наступними\~основними умовами:\~тип кредиту\~ «Кредит\~готівкою»;\~сума кредиту\~ 51\~000,00\~грн;\~процентна ставка\~ 40,00\~%\~річних,\~тип ставки\~ фіксована;\~строк кредиту\~ 36\~місяців;\~дата повернення\~кредиту \~12.01.2025\~року;\~порядок повернення\~кредиту \~графік платежів:\~до 12\~числа кожного\~місяці з\~дати надання\~кредиту до\~повного погашення\~кредиту по\~2453,62\~грн,\~загальна кількість\~платежів 36;\~для повернення\~заборгованості за\~Угодою визначено\~використовувати рахунок\~№ [NUMBER] ,\~відкритий у\~Банку. Позичальник кредит\~отримав,\~що підтверджується\~меморіальним ордером\~№ 851501095\~від 12.01.2022\~року,\~виписками по\~рахункам №\~ [NUMBER] \~та №\~ [NUMBER] . Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 501417379 від 12.01.2022 року становить 112 774,35 грн,, з яких: 50 246,38 грн за кредитом, 62 527,97 грн по відсотках. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Станом на\~день подання\~позову відповідачка\~продовжує ухилятись\~від належного\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~чим порушує\~законні права\~та інтереси\~позивача,\~відтак останній\~змушений звернутися\~до суду\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак вимога залишена відповідачем без реагування. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025 справа розподілена судді Чорній Б.М. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 16.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду подано письмову заяву представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, однак не заперечувала факту укладання кредитного договору, не заперечувала факт отримання та користування коштами у розмірі 51\~000,00 грн., які витратила на власні потреби, вказала, що їй зателефонували з банку та запропонували взяти кредит, на що остання погодилась, оскільки було складне матеріальне становище, з початку війни сиділа вдома без грошей, прохала задовольнити суму кредиту, а сплата відсотків для неї є непідйомними, також просила зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2 000 грн., посилаючись на співмірність. Суд, вислухавши думку відповідачки, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного. 12.01.2022 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду пронадання споживчого кредиту № 501417379. Тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 51 000,00 грн; процентна ставка 40,00 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 36 місяців; дата повернення кредиту 12.01.2025 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 12 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2453,62 грн, загальна кількість платежів 36; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № UA293003460000029091501417379, відкритий у Банку./а.с.9-10/ Документи були підписані Позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «9781» шляхом направлення 12.01.2022 року на номер 380668606548, що підтверджується довідкою про ідентифікацією /а.с.42/. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501417379 від 12.01.2022, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» /а.с.10-11/. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг /а.с.11-12/. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Серед іншого, зокрема, визначено орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, та інші платежі) - 88330,17 грн. /а.с.8/. Тобто відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не спростовано сторонами, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 12.01.2022 позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 851501095 від 12.01.2022 року /а.с.14/. [PERSON] користувалась кредитними коштами, що також підтверджується випискою по особовому рахунку з 12.01.2022 по 24.03.2025 року /а.с.15-29/. Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за період\~з 12.01.2022\~по 24.03.2025\~за кредитом відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату становить 112\~774,35 грн, з яких 50\~246,38 грн.- прострочене тіло кредиту; 62 52,97 грн відсотки за користування кредитом /а.с.30/. 11.04.2025 на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, а саме АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 112\~104,4 грн. / а.с.31/. 12.08.2022 року рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про заміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, 12.01.2022 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501417379, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501417379, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; довідкою про систему гарантування фізичних осіб. Після підписання вказаного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. При цьому суд зазначає, що вказані в позовній заяві нараховані проценти в розмірі 62\~527,97 грн. не знайшли свого підтвердження. Відповідно до паспорту споживчого кредиту: загальні витрати за кредитом складають 37\~330,17 грн., загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 88\~330,17 грн., що також зазначено і в графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, що є Додатком №1 до Угоди про надання кредиту №501417379 від 12.01.2022 року. Розрахунок заборгованості за договором, сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за вищевказаним договором. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). Розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Отже, підстав для стягнення відсотків у сумі 62\~527,97 не вбачається, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді вказану суму, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що факт отримання та користування грошовими коштами відповідачкою не оспорювався, а щодо заявленого розміру нарахованих відсотків, [PERSON] своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з умовами надання кредиту, крім того, сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання розподілу між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вказаних вимог представник позивача надав суду: договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №001351 /а.с.34-39/. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вказана сума є неспівмірною, враховуючи предмет позову, час та обсяг роботи витрачений адвокатом, заперечила проти її стягнення у такому розмірі та просила задовольнити суму у розмірі 2 000,00 грн. Враховуючи заперечення відповідача про заявлений розмір витрат на правничу допомогу позивача, суд дійшов висновку, що оцінюючи обґрунтованість позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу, в контексті положення частини четвертої статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, що заявлена представником позивача сума є неспівмірною. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн, з огляду на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 85\~876,55 грн. (88330,17 грн. (51\~000,00 грн. (тіло кредита) + 37\~330,17 грн. (проценти за користування)) 2\~453,62 грн.(сплачено перший внесок на погашення кредиту 15.02.2022 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 76,15 % (85\~876,55*100% / 112\~774,35 грн.), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1\~844,66 грн. (76,15% х 2 422,40 грн. /100% грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial