Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Гончаров Олександр Олександрович, звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер у місті Києві [INFO] . Заявник свої вимоги мотивує тим, що померлий є його батьком, з яким він постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , станом на момент відкриття спадщини - [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно - садовий будинок, який знаходиться в СТ «Артемівець» за адресою у [ADDRESS] .Заявник є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Інших спадкоємців за законом, а так само й за заповітом немає. На час відкриття спадщини зареєстрованим місцем проживання заявника була адреса: [ADDRESS] , проте проживав разом із батьком до його смерті і зараз проживає. Водночас після звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмили Єрофеївни з метою юридичного оформлення спадщини після смерті батька з`ясувалося, що постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини без відповідної реєстрації у встановленому законом порядку не є підставою для визнання останнього таким, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на викладене [PERSON] і звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.2025 у даній справі відкрито провадження, вирішено питання про її розгляд в порядку окремого провадження. Представник заявника звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі заявника та його представника, заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Вивчивши доводи заявника, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є батьком заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.10.1969 року, копія якого наявна в матеріалах справи. [INFO] [PERSON] , батько заявника, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.03.2024 року (копія свідоцтва наявна в матеріалах справи). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно - садовий будинок, який знаходиться в СТ «Артемівець» за адресою у [ADDRESS] (копія Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.1998 року наявна в матеріалах справи). Заявник на момент смерті батька постійно проживав з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 16 від 24.02.2025 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (Мікрорайон «Дегтярівська») (копія довідки наявна в матеріалах справи). Крім того, заявник здійснював поховання батька, що підтверджується дозволом на видачу трупа для поховання від 25.03.2024 № 139вих-24, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно з матеріалами справи заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмили Єрофеївни з метою оформлення спадщини після смерті батька. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмили Єрофеївни від 23.12.2024 № 6/02-14 заявнику повідомлено, що проживання останнього разом з батьком без відповідної реєстрації у встановленому законом порядку не є підставою для визнання останнього таким, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (копія постанови долучена до матеріалів справи). Під час розгляду справи не було отримано доказів на спростування обставин, викладених представником [PERSON] у заяві. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦКУ), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦКУ, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Зі змісту підпункту 3.20 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: (1) витягом з реєстру територіальної громади; (2) довідкою про реєстрацію місця проживання; (3) іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, і у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПКУ) визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у заявника виникла потреба встановити факт постійного проживання зі своїм батьком - [PERSON] - на час відкриття спадщини для реалізації права на спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПКУ окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПКУ. Дослідивши надані докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, оскільки, судовим розглядом достовірно встановлено, що заявник постійно проживав зі своїм батьком [PERSON] на час відкриття спадщини. Зважаючи на вищенаведене, обставини встановлені під час розгляду справи та отримані докази, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПКУ при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved