Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач - Заступник керівника Сумської окружної прокуратури Кригін Володимир Вікторович звернувся з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області мотивуючи свої вимоги наступним: [PERSON] , є громадянином російської федерації . Управління Державної міграційної служби України в Сумській області підтвердило, що Відповідач не значиться за обліками оформлення набуття/припинення громадянства України. [PERSON] успадкував право на земельну ділянку площею 1,0000 га. Спадкове майно призначене для ведення особистого селянського господарства. Право на ділянку набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2630 від 24.09.2009. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5922986200:03:001:0440 було зареєстровано за Відповідачем 27.11.2015. Згідно з частиною четвертою статті 81 Земельногго кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, протягом року підлягають відчуженню. Проте [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності, з 27.11.2015 по цей час не відчужив цю земельну ділянку. Відповідач передав земельну ділянку в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Промінь» на підставі договору оренди землі від 22.01.2016, укладеного строком на 15 років з правом пролонгації. Це свідчить про те, що Відповідач не збирався виконувати законний обов`язок відчуження ділянки, а планував її використовувати та отримувати прибуток, оскільки орендна плата складає 1398,88 грн. Порушення інтересів держави полягає у порушенні процедури використання землі, визначеної статтями 13, 14, 41 Конституції України, оскільки земля є об`єктом права власності Українського народу та основним національним багатством. Стаття 140 Земельного кодексу України передбачає, що невідчуження земельної ділянки іноземними особами у встановлений строк є підставою для припинення права власності. Частини 2 та 4 статті 145 Земельного кодексу України встановлюють, що у разі, якщо власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, і вона не була відчужена, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована ділянка підлягає продажу на земельних торгах, а ціна продажу, за вирахуванням витрат, виплачується її колишньому власнику. Прокурор звертається до суду, оскільки захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює уповноважений орган Головне управління Держгеокадастру у Сумській області. Відповідно до Положення, ГУ Держгеокадастру є уповноваженим органом щодо здійснення контролю та має повноваження подавати позов про конфіскацію. Проте, з моменту реєстрації права власності у 2015 році, ГУ Держгеокадастру не виявляло ці факти та не здійснювало заходів щодо конфіскації. Окружна прокуратура листом від 08.04.2025 повідомила ГУ Держгеокадастру про виявлені порушення та запропонувала самостійно звернутися до суду. ГУ Держгеокадастру листом від 10.04.2025 повідомило, що не подало позовів про конфіскацію у зв`язку з відсутністю коштів для цих цілей, та просило прокуратуру вжити заходів щодо представництва інтересів держави на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Тому покурор вважає причину "відсутність коштів" не поважною та згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», здійснює представництво інтересів держави, виконуючи субсидіарну роль, щоб інтереси держави не залишились незахищеними. Публічний інтерес та Пропорційність полягає у тому, що звернення прокурора переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, спрямований на відновлення законності у використанні сільськогосподарської землі, що є особливо важливим в умовах воєнного часу, коли продовольча безпека потребує невідкладного повернення земель у власність держави. Обраний захід (конфіскація) є законним, переслідує суспільний інтерес та відповідає принципу пропорційності, узгоджуючись із практикою ЄСПЛ. Прокурор Кузьміна Л.О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, повідомила, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності, оскільки порушення існує і не припинене на час розгляду справи, набуття громадянства України відповідачем протягом року після отримання у власність земельної ділянки не відбулося. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Семиволос В.В. проти задоволення позовних вимог заперечили просили застосувати строки позовної давності, оскільки з моменту отримання у власність земельної ділянки пройшло три роки, [PERSON] не надходило вимоги про необхідність відчуження земельної ділянки. Також відповідач вирішив отримати громадянство України, звернувся до міграційної служби. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, надіслав заяву у якій погодився з викладеними у позовній заяві поясненнями та обставинами, підтвердив факт порушення Відповідачем чинного законодавства, зокрема, щодо обов`язку відчуження землі сільськогосподарського призначення, набутої іноземцем у спадщину, протягом року, підтримав позовні вимоги Прокуратури та вважає, що на підставі статей 81, 140, 143, 145 Земельного кодексу України та статей 43, 92 Цивільного процесуального кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Заслухавши, позивача, відповідача, його представника, дослідивши докази, зокрема свідоцтво про право на спадщину, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав, листування між Прокуратурою та Головним управлінням Держгеокадастру, а також відповідь Управління Державної міграційної служби, було встановлено наступне. Так, судом встановлено, що Відповідач, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є громадянином російської федерації. Він набув право власності на земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер 5922986200:03:001:0440). Цільове призначення ділянки для ведення особистого селянського господарства, що відповідно до Земельного кодексу України відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Право власності було набуте у порядку спадкування за заповітом та зареєстровано 27 листопада 2015 року. Судом достовірно встановлено, що Відповідач був обізнаний про законний обов`язок відчуження землі. У свідоцтві про право на спадщину від 24.09.2009 містилася Примітка: "згідно ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства прийнята у спадщину іноземним громадянином протягом року підлягає відчуженню". Незважаючи на імперативну вимогу закону, Відповідач не відчужив спірну земельну ділянку протягом року з моменту реєстрації права власності тобто з 27 листопада 2015 року по час розгляду справи. Крім того судом встановлено, що 22 січня 2016 року Відповідач передав ділянку в оренду СТОВ «Промінь» строком на 15 років, отримуючи орендну плату, на думку суду це свідчить про намір Відповідача використовувати цю ділянку та отримувати прибуток, а не виконувати обов`язок щодо відчуження. Правове обґрунтування позовних вимог ґрунтується на порушенні Відповідачем основоположних принципів земельних відносин та захисту національного багатства, викладених у Конституції та Земельному кодексі України. Згідно з частиною другою статті 81 Земельного кодексу України, "іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення". Натомість, Відповідач володіє землею сільськогосподарського призначення. Суд доходить до висновку про те, що є підстави для задоволення позову оскільки існує порушення частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, яка встановлює, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Невиконання цієї вимоги є підставою для припинення права власності. Згідно зі статтею 140 Земельного кодексу України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, "невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом". Санкція за це правопорушення чітко визначена частинами другою та четвертою статті 145 Земельного кодексу України, якою передбачено що у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.. Також, те, що конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Правові наслідки конфіскації також підтверджуються нормами Цивільного кодексу України. Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України, конфіскація є однією з підстав припинення права власності. Крім того, частина 5 статті 41 Конституції України встановлює, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, оскільки Відповідач, будучи іноземним громадянином, порушив імперативну вимогу Земельного кодексу України , суд вважає обґрунтованим застосування санкції у вигляді конфіскації. Суд вважає, що звернення Прокуратури є правомірним у порядку субсидіарного представництва. ГУ Держгеокадастру у Сумській області є уповноваженим органом на подання позовів про конфіскацію. Однак ГУ Держгеокадастру листом від 10.04.2025 повідомило прокурора про неможливість подання позову, "у зв`язку з відсутністю коштів для цих цілей". Ці причини визнані судом не поважними. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади. Оскільки уповноважений орган не здійснив захист інтересів держави, прокурор, виконуючи свою субсидіарну роль, правомірно звернувся до суду. Порушення інтересів держави полягає у порушенні процедури використання землі сільськогосподарського призначення, що має загальнонаціональне значення, особливо з огляду на необхідність забезпечення продовольчої безпеки. Щодо строків звернення до суду суд доходить до висновку, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню позовна давність, оскільки порушення, яке полягає у незаконному володінні іноземцем землею сільськогосподарського призначення всупереч частині четвертій статті 81 Земельного кодексу України, має триваючий характер. Допоки земельна ділянка перебуває у власності Відповідача, триває порушення публічного правопорядку та законних інтересів держави. Звернення до суду спрямоване на припинення цього триваючого протиправного стану. Оскільки позовні вимоги прокурора в інтересах держави задовольняються у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з Відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір: за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1211,2 грн, таким чином, з Відповідача підлягає стягненню на користь Сумської обласної прокуратури судовий збір у загальній сумі 3633,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved