Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

08 серпня 2025 року позивач, звернувшись у встановленому порядку за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м.Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, продовженого до 05 листопада 2025 року, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, відомості про що витребувані суддею з Єдиного державного демографічного реєстру 11 серпня 2025 року, подала засобами поштового зв`язку до суду цю заяву, пред`являючи через свого представника [PERSON] позов до [PERSON] на предмет розірвання шлюбу, з підстав того, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів та різних поглядів на майбутнє життя, відсутність взаєморозуміння, втратою почуття кохання та поваги один до одного, внаслідок чого сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони дітей не мають. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2025 року зазначену цивільну справу розподілено судді Колесніченко О.В. та передано 11 серпня 2025 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року від Мінсоцполітики витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача, однак станом на момент постановлення цієї ухвали відповідь до суду не надходила. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом повторно вжито заходи щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу відповідача з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери та відповідно до отриманої відповіді № 1777927 від 16 вересня 2025 року, сформовану засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», довідка про ВПО відсутня. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06 жовтня 2025 року ухвалою суду сторонам у справі надавався строк для примирення терміном один місяць, у зв`язку із чим провадження у зазначеній цивільній справі було зупинене. 05 листопада 2025 року від представника позивача [PERSON] в підсистемі «Електронний суд» до суду надійшла заява про поновлення провадження у справі та продовження розгляду справи з ухваленням рішення про задоволення позовних вимог, у зв`язку з тим, що подружжю так і не вдалося примиритися. 06 листопада 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання, про що повідомлено учасників. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в позові клопотали про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Маріуполь Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, його адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, та, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 березня 2025 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Генеральнии консульством України в Гамбурзі, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2025 року кері, залученим до матеріалів справи в оригіналі (а.с. 6). Сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів та різних поглядів на майбутнє життя, відсутність взаєморозуміння. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя проживає окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність у подружжя малолітніх/неповнолітніх дітей, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу та безрезультатність вжитих судом заходів до примирення подружжя, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Оскільки згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе відновити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved