Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представниця адвокатка Кобилинець Т.В., звернувся до суду із позовом (а.с. 1-4), до відповідачки [PERSON] , в якому просить: - розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 18.02.2012 виконавчим комітетом Підберезької сільської ради Болехівської міської ради Івано Франківської області, актовий запис № 1; - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу, залишити проживати з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачкою [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому, в них [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що спільне життя у нього з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства. Вже тривалий час вони спільно не проживають. Неодноразові спроби примиритись не дали жодного результату. Таким чином, їхня сім`я фактично розпалась. Подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Оскільки малолітній син проживає разом з відповідачкою, вважає за доцільне щоб після розірвання шлюбу він продовжував проживати з нею. У судове засідання позивач [PERSON] та його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. не з`явились. Остання 06.10.2025 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 21), в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення таких повідомлялась у встановленому законом порядку (а.с. 29). ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 18 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Представниця позивача [PERSON] адвокатка Кобилинець Т.В. 06.10.2025 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без їх участі, про підтримання позовних вимог і про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. 10 жовтня 2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачка [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча про розгляд даної справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] хоча і повідомлялась у встановленому законом порядку про місце, дату і час розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явилась, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, сторона позивача не заперечила щодо ухвалення заочного рішення, а тому ухвалою суду від 07.11.2025 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] , виданим 16.09.2025 (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] (а.с. 10), сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою, які вони враховуючи наявність неповнолітньої дитини не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Оскільки судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивач не бажає зберегти сім`ю, відповідачка з цього приводу заперечень не заявляла, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітнього сина після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачкою. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивач просив залишити за ним та з відповідачки не стягувати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114, 160 СК України,

Outcome: approved