Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову вказує, що вона (позивачка) та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільний побут з 2013 до січня 2024 року. За цей час у них народилось двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також позивачка вказала, що їх з відповідачем спільне життя не склалось і на теперішній час їх спільні діти проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та добровільно матеріально їм не допомагає, хоча є працездатним та інших осіб на утриманні не має. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 29.09.2025р. та продовжувати до повноліття дитини - [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , а в подальшому стягувати в розмірі 5\~000 грн. до досягнення повноліття дитиною - [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась , при цьому, 11.11.2025р. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій одночасно вказала, що свої позовні вимоги до [PERSON] про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення судом заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце слухання справи відповідач повідомлявся в установленому законом порядку. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки та не подав письмового відзиву проти позову, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) являються батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] а.с. 5), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] а.с. 6). Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (після зміни прізвища відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] « [PERSON] »). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182\~СК України (в ред., що діє з 01.01.2020 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Оскільки в\~судовому засіданні\~встановлено,\~що батько\~неповнолітніх: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~-\~ [PERSON] ,\~має можливість\~та зобов`язаний\~утримувати своїх\~неповнолітніх доньок\~до досягнення\~ними повноліття,\~а також,\~беручи до\~уваги,\~що,\~всупереч вимог\~ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України,\~відповідачем не\~надано суду\~будь-яких\~заперечень проти\~позовних вимог\~та не\~повідомлено про\~обставини,\~які б\~спростували правомірність\~заявлених позивачкою\~вимог та\~встановлених судом\~обставин спірних\~правовідносин,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позову [PERSON] \~та стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] на\~її користь\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 29.09.2025р. та продовжувати до повноліття дитини - [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , а в подальшому стягувати в розмірі 5\~000 грн. до досягнення повноліття дитиною - [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Положеннями частини 2 ст. 184 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, до стягнення із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного вище та,

Outcome: approved