Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулася в суд із позовом, який отримано судом 03.07.2025 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал», код ЄДРПОУ: 39992082, 23013 грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором №R01.00109.006673607 від 28.04.2020 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп., тобто всього судових витрат - 10028 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не прибула, натомість у позовній заяві просить суд провести розгляд даної справи без участі представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал», зазначивши, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 12.11.2025 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», як кредитодавцем та [PERSON] , тобто відповідачем по даній справі було укладено договір кредиту № R01.00109.006673607 (а.с.5-7). Відповідно до умов даного договору кредиту, банк зобов`язався надати позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12459,11 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п.1.3 зазначеного договору кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 25,09% річних від залишкової суми кредиту. Також, як передбачено п.п.1.4 договору кредиту, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі, відповідно до графіку платежів (а.с.10). Таким чином, на виконання умов договору кредиту банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 12459,11 грн. строком до 28.04.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору. Як вбачається із договору кредиту, [PERSON] беззаперечно підтвердив, що перед його укладанням він ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту та з нормами ЗУ «Про споживче кредитування». «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» наведений в п.6 договору кредиту наведено. Отже, банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 12459,11 грн. в строки визначені умовами договору. Натомість позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, і в зв`язку з неповерненням отриманих коштів за договором кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, в [PERSON] станом на 19.12.2023 року (дата відступлення права вимоги) наявна заборгованість у розмірі 23013 грн. 98 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом 12459 грн. 11 коп. та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками 10554 грн. 87 коп. Що стосується переходу до позивача прав вимоги за кредитним договором №R01.00109.006673607 від 28.04.2020 року, судом з`ясовано наступне: 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023 (а.с.15-26). В подальшому, 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», тобто позивачем по даній справі був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма» Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв, в тому числі, права вимоги за кредитним договором №R01.00109.006673607 від 28.04.2020 року (а.с.27-35). З огляду на викладене, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором №R01.00109.006673607 від 28.04.2020 року, у відповідача [PERSON] станом на 19.12.2023 року наявна заборгованість у розмірі 23013 грн. 98 коп., що складається із наступного: заборгованості за основним боргом 12459 грн. 11 коп. та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками 10554 грн. 87 коп. Вказаний розмір заборгованості підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] , що містяться в матеріалах справи (а.с.14). Суд констатує, що відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. У відповідності\~до вимог\~ч.ч.1,\~2\~ст.625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, як зазначено вище, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №R01.00109.006673607 від 28.04.2020 року становить - 23013 грн. 98 коп. Отже,\~в даному\~випадку відповідач\~порушив умови кредитного договору, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ним та первісним кредитодавцем - Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», 28.04.2020 року, права вимоги за яким в подальшому було відступлено позивачу - ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Встановлені судом обставини не спростовані в судовому засіданні відповідачем по справі [PERSON] , оскільки будучи належним чином повідомленим рекомендованою кореспонденцією, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання останній повторно не прибув. Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в цій частині, підлягає до задоволення. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами по даній справі, суд зазначає наступне. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при\~подачі до\~суду позову\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості в\~сумі 23013 грн. 98 коп., сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 13920 від 15.05.2025 року (а.с.4). Відповідно, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал»\~в частині\~стягнення заборгованості,\~з відповідача\~в користь\~позивача слід\~стягнути 3028\~грн.\~00\~коп. сплаченого судового збору. Відносно вирішення питання щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим суд констатує, що у відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до п.2 ч.3\~ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15. Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, правнича допомога надавалась позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокатом Ушакевич М.П. на підставі договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року (а.с.36-39). Згідно долучених стороною позивача до матеріалів справи копії зазначеного договору, додаткової угоди №1/1 від 01.07.2024 року до нього та акту прийому-передачі наданої правничої допомоги від 14.05.2025 року, витрати ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на правничу допомогу склали 7000 грн. 00 коп. (а.с.40, 42). Разом з тим, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, складність справи та виконані адвокатом роботи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. На підставі наведеного, ст.ст.516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1050, 1054, 1082 ЦК України та

Outcome: approved