Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Адвокат Платошин О.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просить суд стягнути з ТОВ «СП «Злато Таврії» на користь позивача заборгованість за орендну плату - 30433,62 грн.; кошти, понесені при посіві земельної ділянки - 45 000 грн.; індекс інфляції - 39349,55 грн.; моральну шкоду - 100 000 грн.; судові витрати - 2150 грн. В обґрунтування позову зазначено, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХС №081420 10.03.2003 року, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка (земельна частка (пай)) площею 9,77 га. (умовних кадастрових га.), що розташована на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Зазначену земельну ділянку (земельну частку (пай)) згідно з договором оренди від 01.07.2006 року позивач передав в оренду земельну ділянку строком на десять років п`ять місяців з 01.07.2006 року до 01.12.2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа №650/1331/18 від 15.01.2021 року, у пункті 8 договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року вказано, що за кожен рік користування земельною ділянкою (364 календарні дні) орендар сплачує орендодавцю річну орендну плату, яка встановлюється в розмірі 140 грн. за гектар за кожен рік оренди з урахуванням індексу інфляції. Виплата орендної плати на земельну ділянку (пай) здійснюється в грошовому вигляді. 25.07.2012 року між ТОВ СП «Злато Таврії» та [PERSON] підписано угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року, а саме внесено зміни до пунктів 7,8 договору оренди земельних ділянок, зареєстрованого 02.08.2006 року за №4АА002094-040671600003, та викладено їх у новій редакції: «7. Договір укладено до 31.12.2023 року. Після закінчення строку договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж через шість місяців до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 8. За кожен рік використання земельною ділянкою (364 календарні дні) орендар сплачує орендодавцю річну орендну плату, яка встановлюється в розмірі 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням індексу інфляції за кожен рік оренди». У 2015 році між [PERSON] та ТОВ СП «Злато Таврії» було підписано угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої, внесено зміни і доповнення до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 02.08.2006 року за №4АА002094-040671600003, згідно яких, з моменту набрання чинності цієї угоди: 1. Орендар при нарахуванні орендної плати орендодавцеві, крім коефіцієнту 3,997, також застосовує до нормативно грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнт 1,756. 2. Пункт 13 розділу «Орендна плата» викладено у новій редакції: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, сплачується пеня у розмірі 0,05% від несплаченої суми за кожен день прострочення. 3. Доповнено розділ «Орендна плата» новим абзацом такого змісту: «Орендна плата може сплачуватися шляхом перерахування коштів орендарем на банківський рахунок орендодавця або його кредитну, зарплатну, пенсійну розрахункову, депозитну картку тощо, а також будь-який інший банківський рахунок, або картку вказані орендодавцем, або електронним поштовим переказом тощо». Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що угоду від 25.07.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року з відповідачем не укладав і не підписував. Відповідно до листа Вилокоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області Національної поліції України від 30.01.2019 року №499/37.1.02-2019 у провадженні Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №12018230100000371 від 30.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України за заявою [PERSON] за фактом підробки підпису у договорі оренди земельної ділянки. Відповідно експериментальні та експертні зразки почерку та підпису [PERSON] , по яких призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04.04.2019 року у справі №650/452/19 (провадження №1-кп/650/108/19) розглянуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню №12018230100000371 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, та встановлено, що [PERSON] 25.07.2012 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисних мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на збільшення розміру суми орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 6520983500:04:012:0027, площею 9,77 та, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованою на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яка належить його рідному братові [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 081420 від 10.03.2003 року, власноруч вніс завідомо неправдиві відомості до угоди від 25.07.2012 року про внесення змін до договору оренди земельних ділянок від 01.07.2006 року, зареєстрованого 02.08.2006 року за №4АА002094-0406715600003, а саме здійснив підробку підпису [PERSON] у цій угоді, укладеній з ТОВ «СП «Злато Таврії»», яка була зареєстрована у встановленому законом порядку 25.07.2012 року. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності на підставі статті 49 КК України. Кримінальне провадження №12018230100000371 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 358 КК України закрито. Ухвала набрала законної сили 12.04.2019 року. Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05.02.2020 року по справі №650/1331/18 в 2015 році позивачем дійсно було підписано угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, але ця угода стосувалась договору оренди від 2006 року, нею було збільшено орендну плату. В подальшому [PERSON] звернувся до відповідача з листом про те, що розриває договір оренди. В 2017 році він самостійно обрав і засіяв належну йому земельну ділянку. У 2018 році відповідач переорав земельну ділянку позивача, посилаючись на угоду про внесення змін до договору оренди земельних ділянок від 2012 року, якою дію договору оренди продовжено до 2023 року. Однак позивач вказану угоду не підписував, підпис від його імені виконав брат, що підтверджено ухвалою про закриття кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] . Так, згідно до Ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.03.2021 року по справі №650/1331/18 постановлено відстрочити виконання рішення Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року по справі №650/1331/18, яким зобов`язано ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії»» повернути [PERSON] належну йому земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності серії ХС № 080420 від 10.03.2003 року, площею 9,77 га, яка розташована на території Новок`амянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області до 01.08.2021 року. На підставі постанови Херсонського апеляційного суду від 21.04.2021 року по справі №650/1331/18 ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.03. 2021 року скасовано, постановлено нове судове рішення, яким відмовлено ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року в справі №650/1331/18. Так, [PERSON] втратив оригінали та копії документів, які мають відношення до справи, а саме: договір оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року та договір оренди земельної ділянки від 2015 року, укладений між ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» та [PERSON] та відновити зазначені документи позивач не має фізичної можливості. Крім того, другі екземпляри зазначених договорів були підписані двома сторонами та на даний час другі екземпляри зберігаються у відповідача. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих доходів по [PERSON] , сума останньої перерахованої орендної плати ТОВ «СП «Злато Таврії» здійснювалася у першому кварталі 2019 року, на суму 10144,54 гривні за 2018 рік. Так, встановлено, що земельна ділянка використовувалася відповідачем незаконно, а земельна ділянка була оброблена та засіяна восени 2020 року. Крім того, вказано на те, що згідно довідки Милівської сільської ради Бериславського району від 30.12.2020 року поле в контурі 91, в тому числі і ділянка [PERSON] площею 9,77 га, яка знаходиться на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району, станом на 28.12.2020 року, засіяна озимим ріпаком. Крім того, згідно ухвали по справі №650/1331/18 від 03.03.2021 року, було відстрочено виконання рішення Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року по справі №650/1331/18, яким зобов`язано ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» повернути [PERSON] належну земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності серія ХС № 080420 від 10.03.2003 року, площею 9,77 га, яка розташована та території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, до 01.08.2021 року, тобто зазначена земельна ділянка фактично перебувала у розпорядженні ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії», за яку не здійснювалося жодних платежів за оренду в період 2019 - 2021 років. Отже, ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії», на свій розсуд користувалося земельною ділянкою позивача, в період 2019, 2020, 2021 років, здійснювало посіви та збирання культур, за що не сплачувало орендну плату позивачу та перешкоджало у поверненні зазначеної земельної ділянки власнику для володіння та користування. Отже, ТОВ «СП «Злато Таврії» має заборгованість з орендної плати перед [PERSON] : за 2019 рік - 10144,54 грн.; за 2020 рік - 10144,54 грн.; за 2021 рік -10144,54 грн. Відповідно до відомостей з інтернет порталу «LIGA 360 Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» індекс інфляції складає 39 349,55 грн. Крім того, у 2018 році відповідач переорав земельну ділянку позивача. При оренді техніки на оранку, дизельне пальне, закупку зернових, внесення добрив, мікродобрив, селітри та інше позивачем витрачено 45 000 грн. З огляду на те, що відповідачем самовільно було зорано культури на пар, хоча його у письмовій формі було повідомлено про це раніше, що в свою чергу доведено судом, останній зобов`язаний повернути всі витрачені кошти позивачу. Крім іншого відповідачем спричинено позивачу душевних страждань у зв`язку з знищенням культури на своїй території та ненаданням фізичної можливості користування та розпорядження своїм майном, а саме земельною ділянкою. Моральну шкоду позивач оцінює у 100 000 грн. Адвокат Пилипчук І.Ю. в інтересах ТОВ «СП «Злато Таврії» надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначила, що пунктом 7 договору оренди передбачено, що договір укладено терміном на десять років п`ять місяців з 01.072006 року до 01.12.2016 року. Відповідно до п.10 договору оренди, орендар сплачує орендну плату протягом дії договору, не пізніше, як у термін до 25 грудня кожного року. В останній рік оренди - до закінчення терміну оренди. У відповідності до п.4 договору оренди, нормативна грошова оцінка земельних ділянок загальною площею 730,94 га в цінах 1995 року складає 2 730 337,36 грн. Станом на 19.07.2006 року нормативна грошова оцінка вищезазначених орендованих ділянок становить 6 965 090,60 грн. Пунктом 8 договору оренди було передбачено, за кожен рік користування вказаними в договорі оренди земельними ділянками (364 календарні дні) орендар сплачує кожному орендодавцю річну орендну плату, яка встановлюється в розмірі 140,00 грн./га за кожен рік оренди з урахуванням індексу інфляції. Виплата орендної плати на одну земельну частку (пай) здійснюється в грошовому вигляді. Угодою від 25.07.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року (в подальшому була визнана судом неукладеною), було внесено зміни до пунктів 7, 8 договору оренди земельних ділянок, зареєстрованого 02.08.2006 року за №4АА002094-040671600003, та викладено їх у новій редакції: «7. Договір укладено до 31.12.2023 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 8. За кожен рік користування земельною ділянкою (364 календарні дні) орендар сплачує орендодавцю річну орендну плату, яка встановлюється в розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням індексу інфляції за кожен рік оренди». Пунктом 1 угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2015 року було встановлено, що орендар при нарахуванні орендної плати орендодавцеві, крім коефіцієнту 3,997, також застосовує до нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнт 1,756. Протягом всього строку дії договору оренди, в тому числі в період з 25.07.2012 року (дата укладання угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки) до 01.12.2016 року (дата припинення дії договору оренди землі) та включно по 2020 рік, орендна плата сплачувалась ТОВ «СП «Злато Таврії» на користь [PERSON] з урахуванням вище процитованих положень договору оренду, які мали різну редакцію в різні періоди. Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.05.2019 року, що долучався до позовної заяви [PERSON] , нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 239 720,68 грн. Проте зміни до п.4 договору оренди, в частині зміни вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки не вносились і сторонами договору, власними підписами, не скріплювались. Отже, до розрахунку орендної плати за земельну ділянку слід приймати нормативну грошову оцінку, яка була визначена умовами договору оренди (п.4) та в цій частині - не змінювалась та не оспорювалась. Відповідно до п.3 угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2015 року, орендна плата може сплачуватися шляхом перерахування коштів орендарем на банківський рахунок орендодавця або його кредиту, зарплатну, пенсійну, розрахункову, депозитну картку тощо, а також будь-який інший банківський рахунок, або картку вказані орендодавцем, або електронним поштовим переказом тощо. Зважаючи на положення вище процитованого пункту договору оренди, 28.12.2019 року ТОВ «СП «Злато Таврії» перерахувало на рахунок [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою в сумі 8 089,35 грн., що підтверджується копією квитанції №ТБ206814 від 28.12.2019 року, час проведення 11:22:59, отримувач - [PERSON] . Дана платіжна операція є підтверджена, оскільки у квитанції зазначено про вдалий результат. Дані кошти були отримані [PERSON] та не повертались назад на рахунок відповідача. Такі ж самі факти були встановлені Великоолександрівським районним судом Херсонської області при прийнятті рішення від 05.02.2020 у справі №650/1331/18, а саме, що [PERSON] отримував орендну плату від ТОВ СП «Злато Таврії» до 2019 року включно, в той час як термін дії договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року закінчився у 2016 році. Звісно суд на майбутнє не міг встановити, що сплата орендної плати здійснювалась ще й у 2020 році. Таким чином, твердження позивача про не проведення оплати ТОВ «СП «Злато Таврії» за користування земельною ділянкою у 2019 році не відповідає дійсності та не може підлягати до задоволення. В межах справи №650/1331/18 за позовом [PERSON] до ТОВ «СП «Злато Таврії», постановою Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року було зобов`язано ТОВ «СП «Злато тавріїЇ» повернути [PERSON] належну йому земельну ділянку. Дана постанова переглядалась в касаційному порядку та постановою Верховного Суду від 15.01.2021 року була залишеною без змін. Постановою Верховного Суду від 15.01.2021 року у справі №650/1331/18 встановлено: «Оскільки угода від 25.07.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року є неукладеною, строк дії договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року сплив, а інших правових підстав для користування відповідачем спірною земельною ділянкою не наведено, [PERSON] повідомляв ТОВ «СП «Злато Таврії» про необхідність повернення земельної ділянки, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про зобов`язання ТОВ «СП «Злато Таврії» повернути [PERSON] земельну ділянку, площею 9,77 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівський району Херсонської області.». На виконання судових рішень, 07.06.2021 року між сторонами договору оренди було складено акт прийому передачі земельної ділянки, згідно якого ТОВ «СП «Злато Таврії» передало, а [PERSON] прийняв земельну ділянку у своє користування без жодних зауважень. Орендна плата за земельну ділянку в період з 25.06.2012 року (дата укладання угоди про внесення змін до договору оренди, яка була визнана неукладеною) по 27.10.2020 року (дата набуття законної сили остаточним судовим рішенням у справі №650/1331/18) проводилась відповідачем на користь позивача, в тому числі з урахуванням положень, визнаної в судовому порядку неукладеною угоди від 25.07.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року та приймалась (схвалювалась). Дані твердження є додатковою підставою вважати, що витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.05.2019 року, що долучався до позовної заяви [PERSON] є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки цифри, які в ньому вказані, не можуть базою для обрахування розміру орендної плати, про стягнення якої [PERSON] заявляє в позовній заяві. Заявляючи вимогу про стягнення 30433,62 грн. [PERSON] не надав розрахунку, який обґрунтовував би правомірність нарахування 10 144,54 грн./рік, відповідно, така сума орендної плати за рік є надуманою, без належного математичного розрахунку. Докази оплати за 2020 рік розшукуються ТОВ «СП «Злато Таврії», оскільки офіс та виробничі потужності відповідача тривалий час перебували під тимчасовою окупацією, що утруднює даний процес. Заявляючи вимогу про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою за повний 2021 рік, відповідач фактично ставить під сумнів той факт, що він підписався про прийняття земельної ділянки у 07.06.2021 року, що підтверджується актом приймання передачі. Таким чином, вимога про стягнення оплати за цілий 2021 рік є необґрунтованою. Доказів протилежного стороною позивача до матеріалів позовної заяви долучено не було. [PERSON] для стягнення заборгованості по орендним платежу на загальну суму 30 433,62 грн. за користування земельною ділянкою не було доведено: - правомірність нарахування за період з 2019 по 2021 рік; обґрунтованість щорічного платежу в розмірі 10 144,54 грн./рік, з посиланням на розрахунок заявлених сум; - можливість використання нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 17.05.2019 року, а не станом на 19.07.2006 року. Отже, сума - 30433,62 грн. є необґрунтованою і такою, що вирахувана без застосування положень договору оренди, зважаючи на факт використання земельної ділянки ТОВ «СП «Злато Таврії» і після закінчення строку дії договору оренди та приймаючи до увагу ту обставину, що базою для обрахування орендної плати були саме положення договору оренду, при цьому і сторона позивач і сторона відповідача з цим погоджувались, ТОВ «СП «Злато Таврії» сплачувало такі платежі, а [PERSON] приймав та не висловлював зауважень відносно розміру орендної плати та порядку її обрахування. Крім того, до позовної заяви не долучено жодного належного та допустимого доказу для доведення описаного факту понесених витрат при засіванні земельної ділянки [PERSON] у 2017 році на суму 45 000 грн. Позивач не заперечує той факт, що отримав орендну плату за земельну ділянку у 2017 році, разом з тим і те, що того року земельна ділянка перебувала в користуванні ТОВ «СП «Злато Таврії», відповідно, такі факти є взаємовиключними, оскільки лише один із них міг мати місце і це було використання землі саме відповідачем, а не позивачем. Заявляючи вимогу про понесені витрати, [PERSON] мав би долучити до позовної заяви платіжні документи, а не обійтись звичайними письмовими поясненнями. Позивач заявляючи вимогу про стягнення 45 000 грн. витрат, які він нібито поніс, коли нібито засівав земельну ділянку, застосував ст.1192 «Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого» ЦК України, яка абсолютно не є релевантною для врегулювання спірних правовідносин. Інші правові підстави, для стягнення 45 000 грн. [PERSON] не навів. Сторона позивача здійснила оплату за користування земельною ділянкою у 2019 році, докази оплати за 2020 рік розшукуються, а користування земельною ділянкою у 2021 року здійснювалось ТОВ «СП «Злато Таврії» лише шість місяців у відповідності до акту приймання передачі земельної ділянки від 07.06.2021 року. Окрім того, стороною позивача не обґрунтовано розмір щорічного платежу за користування земельною ділянкою, в сумі 10 144,54 грн., відповідно дана цифра не може застосовуватись базою для обрахування індексу інфляції. За таких обставин наданий [PERSON] розрахунок на підтвердження 39 349,55 грн. є невірним, оскільки за основу брались суми щорічних платежів, які не мають правового підґрунтя для їх обрахування в такому розмірі. [PERSON] у розрахунку зазначає про застосування щомісячного індексу інфляції, хоча орендна плата проводиться в кінці року (п.10 договору оренди), тому застосування індексу інфляції на помісячній основі, на перед, починаючи з січня 2019 року на всю суму так званого боргу по орендним платежам є математично невірним розрахунком. Також у розрахунку стороною позивача наводиться: «основна сума заборгованості за договором» - 75433,62 грн. Очевидно, що так звані витрати на засівання земельної ділянки в сумі 45 000,00 грн., позивач додав до суми орендних платежів та вважає їх сумами, які сформовані на підставі договору оренди. Однак, така позиція [PERSON] є помилковою, яка не ґрунтується на підставі закону і тим паче на умовах Договору оренди. Сторонам справи відомо, що строк дії договору оренди закінчився 01.12.2016 року. Окрім того, судами, при розгляді №680/1331/18, було встановлено, що не зважаючи на закінчення строку дії Договору, ТОВ СП «Злато Таврії» проводило сплату орендних платежів. Тобто, зважаючи на відсутність договірного регулювання правовідносин між [PERSON] і ТОВ «СП «Злато Таврії» та приймаючи до уваги той факт, що орендар повернув земельну ділянку орендодавцю ще 07.06.2021 року, індекс інфляції міг застосовуватись до орендних платежів, які не сплачені з урахуванням річного індексу інфляції, що діяв на момент виплати. Проте, в розрахунку [PERSON] обраховує індекс інфляції на суму 75433,62 грн., до складу якої входять орендні платежі і за 2020, і за 2021 рік та при цьому ці платежі [PERSON] індексує за повні 2019 - 2021 роки, що не може бути здійснено з огляду на порядок проведення нарахування інфляції. Отже, сума індексу інфляції - 39 349,55 грн. є необґрунтованою та невірно сформований розрахунок. ТОВ «СП «Злато Таврії» не вчинило жодної протиправної дії, доведеної у встановлений законом спосіб, що могло б спричинити підстави для заявлення [PERSON] моральної шкоди. Позивач не обґрунтував, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, наявності моральної шкоди, факту та глибини душевних страждань. Позовна заява не містить жодних пояснень з цього приводу, відповідно, вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною та не обґрунтованою. По суті своїй позов спрямований на застосування наслідків недійсності неукладеної угоди від 25.07.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року. Втім, це не вірним способом захисту, з огляду на положення постанови ВП ВС №227/3760/19-ц від 26.10.2022 року. В той же час, сторона позивача не наводить в позові норм національного законодавства, якими закріплюється його охоронюване право або інтерес, який він має намір захистити, подаючи даний позов та які були порушені ТОВ СП - Злато Таврїї». Разом з тим, договір оренди земельної ділянки від 01.07.2006 року припинив свою дію ще 01.12.2016 року, тому маючи намір відновити, задекларовані в даному договорі права орендодавця, [PERSON] пропустив строки позовної давності. Позивач у судове засідання не з`явився, але представник позивача на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляду справи провести за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, але через систему «Електронний суд» надіслала клопотання, в якому просила судове засідання провести за її відсутності. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що земельна ділянка, загальною площею 9,77 га., розташована за адресою на території Новокам`янської сільської ради, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХС №081420 від 10.03.2003 року. 25.03.2017 року [PERSON] було видано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.05.2019 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 9,7701 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 239 720,68 грн. [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, с. Нова Кам`янка, КСП «Росія», площею 10,8 га., на підставі договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом від 11.07.2000 року. 01.07.2006 року між [PERSON] та ТОВ «СП «Злато Таврії» було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 9,77 га, розташованої на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, строком на 10 років 5 місяців, з 01.07.2006 року по 01.12.2016 року, зі сплатою орендної плати у розмірі 140 грн. за гектар, за кожен рік оренди, з урахуванням індексу інфляції. 01.01.2015 року між [PERSON] та ТОВ «СП «Злато Таврії» було укладено угоду про внесенні змін до договору оренди земельної ділянки. Вказаний правочин подальшому визнаний судом невчиненим (постанова Верховного суду від 15.01.2021 року по справі №650/1331/18). Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05.02.2020 року по справі №650/1331/18 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «СП «Злато Таврії» про розірвання договору оренди земельної ділянки та витребування майна із чужого незаконного користування. У вказаному рішення суду зазначено, що в судовому засіданні встановлено, і дана обставина не заперечується позивачем ( [PERSON] ), що він отримував орендну плату від ТОВ СП «Злато Таврії» до 2019 року включно, тоді як термін дії договору оренди земельних ділянок від 01.07.2006 року закінчився в 2016 році. Постановою Верховного суду від 15.01.2021 року по справі №650/1331/18 касаційну скаргу ТОВ «СП «Злато Таврії» залишено без задоволення, постанову Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року залишено без змін. Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.03.2021 року по справі №650/1331/18 відстрочено виконання рішення Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року по справі №650/1331/18, яким зобов`язано ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» повернути [PERSON] належну йому земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності серії ХС №080420 від 10.03.2003 року, площею 9,77 га, яка розташована на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, до 01.08.2021 року. Постановою Херсонського апеляційного суду від 21.04.2021 року по справі №650/1331/18 ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.03.2021року скасовано, постановлено нове судове рішення, яким відмовлено ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 року в справі №650/1331/18. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27.05.2019 року, [PERSON] у першому кварталі 2019 року отримав від ТОВ «СП «Злато Таврії» орендну плату у розмірі 10144,54 грн. Позивачем [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 31.12.2022 року нараховано інфляційні витрати у розмірі 39 349,55 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Представником відповідача в обґрунтування поданого відзиву на позов надано платіжне доручення з АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого, 28.12.2019 року на рахунок [PERSON] були перераховані грошові кошти у сумі 8089,35 грн. 07.06.2021 року між ТОВ «СП «Злато Таврії» та [PERSON] було підписано акт прийому передачі, відповідно до якого, на виконання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27.10.2020 року по справі №650/1331/18, ТОВ «СП «Злато Таврії» повернуло [PERSON] земельну ділянку, площею 9,77 га, яка розташована на території Новокмам`янської сільської ради. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 2 ЗК України визначено, що земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Частиною 1 ст. 407 ЦК України передбачено, що користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою. Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ч.1 ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч.1 ст. 759 ЦК України). За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту ч.2 ст. 410 ЦК України слідує, що землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року (далі - Закон). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч.1 ст. 2 Закону). Відповідно до ст. 1 Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону). Статтею 21 Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Частиною 1 ст. 24 Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ч.2 ст. 25 Закону). Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1ст. 629 ЦК України). Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь невиплаченої орендної плати за оренду земельної ділянки за 2019-2021 роки, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Представник позивача стверджує, що вищевказана земельна ділянка фактично перебувала у розпорядженні ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії», за яку не здійснювалося жодних платежів за оренду в період 2019 - 2021 років. Проте, суд не погоджується з такими доводами представника позивача, оскільки судом встановлено, що у 2019 році ТОВ «СП «Злато Таврії» сплатило [PERSON] орендну плату, що підтверджується платіжним дорученням від 28.12.2019 року та встановлено рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05.02.2020 року по справі №650/1331/18, де зазначено: «в судовому засіданні встановлено, і дана обставина не заперечується позивачем ( [PERSON] ), що він отримував орендну плату від ТОВ СП «Злато Таврії» до 2019 року включно», отже підстави для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2019 рік відсутні. Щодо стягнення орендної плати за 2020 рік, представник відповідача стверджує, що ТОВ «СП «Злато Таврії» сплатило [PERSON] оренду плату, але докази оплати за 2020 рік розшукуються ТОВ «СП «Злато Таврії», оскільки офіс та виробничі потужності відповідача тривалий час перебували під тимчасовою окупацією, що утруднює даний процес. Поряд з цим, суд наголошує, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача (аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі №219/1704/17). Так, позивачем не надано доказів, які доводять той факт, що ТОВ «СП «Злато Таврії» не сплатило [PERSON] оренду плату за 2020 рік. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків надані лише за 2019 рік. Враховуючи те, що представник позивача стверджує, що ТОВ «СП «Злато Таврії» сплатило [PERSON] оренду плату за 2020 рік, що позивачем не спростовано жодним доказом, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2020 рік. Вирішуючи питання щодо стягнення орендної плати за 2021 рік, суд встановив, що 07.06.2021 року між ТОВ «СП «Злато Таврії» та [PERSON] було підписано акт прийому передачі, відповідно до якого, на виконання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27.10.2020 року по справі №650/1331/18, ТОВ «СП «Злато Таврії» повернуло [PERSON] земельну ділянку, площею 9,77 га, яка розташована на території Новокмам`янської сільської ради. Підписуючи акт прийому передачі, [PERSON] прийняв земельну ділянку у своє користування без жодних зауважень, не пред`являючи до ТОВ «СП «Злато Таврії» вимог про виплату орендної плати за 2021 рік. Враховуючи те, що ТОВ «СП «Злато Таврії» у 07.06.2021 року передало, а [PERSON] прийняв земельну ділянку у своє користування, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2021 рік судом не встановлені. Щодо позовних вимог про стягнення коштів, понесених при посіві земельної ділянки у розмірі 45 000 грн., суд вважає, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. «ґ» ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків, у випадках передбачених законом. Представник позивача зазначив, що у 2018 році відповідач переорав земельну ділянку позивача. При оренді техніки на оранку, дизельне пальне, закупку зернових, внесення добрив, мікродобрив, селітри та інше позивачем витрачено 45 000 грн. Проте, на підтвердження викладених обставин суду не надано жодного доказу. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що [PERSON] дійсно поніс витрати на обробку земельної ділянки у розмірі 45 000 грн. Також позивачем не надано доказів, що у 2018 році відповідач переорав земельну ділянку позивача. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення невиплаченої орендної плати за оренду земельної ділянки, суми коштів, понесених при посіві земельної ділянки, відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог про стягнення індексу інфляції та моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» про стягнення невиплаченої орендної плати за оренду земельної ділянки, суми коштів, понесених при посіві земельної ділянки, індексу інфляції, моральної шкодислід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed