Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

28 жовтня 2025 року [PERSON] (надалі заявник) звернулась до суду з цією заявою. Заяву обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] (надалі заінтересована особа) з 1998 року. Її місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що з 2012 року вони з чоловіком спільно проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який є їх спільним майном. Будинок не оформлений, оскільки вони будують його впродовж подружнього життя, проте проживають там, користуються комунальними послугами, що підтверджується актом про проживання без реєстрації. Вказує, що на момент звернення з заявою між нею та її чоловіком є спір про майно, оскільки [PERSON] не бажає оформлювати спільно право власності на майно будинок за адресою: [ADDRESS] . Протягом тривалого часу заінтересована особа систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, що виражається у психологічному, економічному та фізичному тиску, зокрема: погрози, залякування, вимоги грошей та шантажування; образи нецензурною лайкою, приниження гідності; чинення перешкод у користуванні спільним майном, зокрема побутовими зручностями; вимкнення та перешкоджання у користуванні системами освітлення, водопостачання, опалення та кондиціонування; обмеження доступу до житла шляхом вилучення з переліку осіб, допущених охоронною фірмою «Гуард», зміни замків на будинку, чим унеможливлено її проживання. За фактом події складено протокол та направлено адміністративний матеріал до суду щодо вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, справа № 183/7826/25, також в суді розглядається справа про адміністративне правопорушення про перешкоду доступу до житла, кваліфікована за ст. 173-2 КУпАП, справа № 183/8749 стосовно домашнього насильства. Зазначає, що 13 липня 2025 \~ \~ \~ \~ року [PERSON] вчинив напад на неї та її подругу [PERSON] , застосувавши пневматичну гвинтівку Raptor калібром забороненим 5.5 (здійснив постріл) та погрожуючи фізичною розправою. За цим фактом розпочато досудове розслідування кп № 12025047350000166 від 15 серпня 2025 року, за ч. 1 ст. 129 КК України. За фактом спричинення заявникові тілесних ушкоджень розпочато кримінальне провадження № 12025047350000149, за ч. 1 ст. 125 КК України, в якому заявникові процесуальним рішенням слідчого надано статус потерпілої особи. Внаслідок нападу вона отримала тілесні ушкодження, струс головного мозку, зазнала сильного головного болю та емоційного потрясіння, втратила працездатність на 10 днів і втратила вигідний робочий контракт, що призвело до відсутності коштів для існування. 24 липня 2025 року поліцією винесено терміновий заборонний припис серії АА №572355 строком дії до 02 серпня 2025 року. 31 липня 2025 року [PERSON] в присутності працівника поліції загрожував спалити будинок. Такі погрози створюють реальну небезпеку для її життя, здоров`я та належного їй майна. Заявник указує, що дії заінтересованої особи є систематичними, направлені на спричинення шкоди її життю та здоров`ю, внаслідок чого вона зазнала фізичного насильства, втратила спокій та нормальний сон, змінилося її життя, вона не може почуватися безпечно у власному буднику, не може мати звичайний розпорядок, оскільки заінтересована особа постійно погрожує їй, робить перешкоди нормальному комфортному існуванню, вона перебуває у відчаї, відчуває сором через осуд сусідів. Втратила довірливі відносини з подругою, яка через дії чоловіка отримала моральну травму. Наголошує, що ані наявність протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ані ймовірність настання кримінальної відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають належним чином на заінтересовану особу та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо неї. Заінтересована особа продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії або чинить перешкоди в користуванні майном до елементарних зручностей навмисно перетворюючі життя на нестерпне. Неправомірні дії зі сторони заінтересованої особи завдають їй моральних (що полягає в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я, приниженні честі та гідності), а також фізичних страждань, викликають в заявника побоювання за свою безпеку, від чого вона втратила спокій та нормальний сон. Вона особисто не може себе захистити, вважає, що до заінтересованої особи необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо неї. Постановленою судом ухвалою від 28 жовтня 2025 року заяву залишено без руху. Ухвалу заявник отримала 10 листопада 2025 року. 12 листопада 2025 року заявником усунуто недоліки заяви та долучено докази у справу. Заява про усунення недоліків передана головуючому судді 13 листопада 2025 року. Постановленою судом ухвалою від 13 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Постановленою судом ухвалою від 14 листопада 2025 року долучено докази у справу, задоволено клопотання заявника про виклик та допит, як свідка [PERSON] , допит якої проведено в судовому засіданні. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Вказала, що заінтересована особа [PERSON] поводить себе дуже агресивно та вона його боїться. Наголошує, що [PERSON] має рушницю, стартовий пістолет та велику кількість холодної зброї. Погрожував їй, що кине гранату. [PERSON] вчиняв не тільки їй, а й її матері. Послалася на обставин, які сталися 13 липня 2025 року, коли вона повернулася додому з відрядження та [PERSON] не пускав її до будинку, відмовився повернути їй речі, вчинив до неї фізичне та психологічне насильство, погрожував їй. Також указала, що після пострілу, який [PERSON] вчинив у напрямку [PERSON] вона зайшла до будинку та [PERSON] вдарив її в обличчя прикладом рушниці. Після того, як приїхала поліція 13 липня 2025 року [PERSON] продовжував її ображати. Поліція 13 липня 2025 року вилучила у заінтересованої особи рушницю «Раптор» [NUMBER] , стартовий пістолет. Вона боїться, що [PERSON] може її вбити, оскільки влучно стріляє. Допоки в будинку була поліція вона забрала деякий одяг та цінні речі та зателефонувала подрузі з проханням прихистити її. В неї боліла голова та лише через день вона звернулася до лікаря для обстеження до міста Дніпро, оскільки перебувала в місті Самар. Як до подій 13 липня 2025 року, так і після [PERSON] погрожував їй, вказував, що має поганий зір, а тому буде доводити, що не бачив її, коли здійснював постріл. Раніше у нього також були прояви агресії, він погрожував її життю та здоров`ю. Також указала, що після події 13 липня 2025 року був виданий терміновий заборонний припис. Спілкуючись з адвокатом з питання, де їй проживати, останнім повідомлено, що заявник може повертатися до місця проживання та що [PERSON] її не буде чіпати. Вона 30 липня 2025 року повернулася до дому в с. Піщанка. [PERSON] не відповів на її дзвінок. Вона викликала дільничного інспектора поліції та в його присутності заявила вимоги до [PERSON] , щоб той передав їй ключі від будинку та код від охоронної системи. Після цього [PERSON] почав поводити себе спокійніше, однак став вчиняти дії, які порушують її психічне здоров`я шляхом дзвінків друзям, яким повідомляв, як саме він застосує до заявника фізичне насилля. Вказала, що вона багато разів виїздила на ночівлю до подруги, а коли поверталася додому, то поведінка заінтересованої особи спричиняла їй психічний неспокій. [PERSON] то запрошував її поїсти їжу, яку він приготував, то казав, що вб`є її, що викликало у неї сумніви у психічному стані заінтересованої особи. Приймати ліки [PERSON] не бажає, лікування пройти відмовився. Зазначила, що вона з 2015 року просить заінтересовану особу оформити будинок, у якому вони проживають в с. Піщанка на них двох, однак [PERSON] відмовляється. [PERSON] з 2008 року на працює, він звільнив працівників та від його працівника вона знає, що [PERSON] і на роботі поводив себе агресивно. Вона за кошти від власної роботи добудовувала будинок. Пояснила суду, що вона має зареєстроване місце проживання в однокімнатній квартирі, яка належить її матері та яка склала заповіт на племінника щодо квартири. Її мати жива, однак перебуває в поганому стані, що викликано, в тому числі, й погрозами їй від заінтересованої особи. [PERSON] зареєстрований в квартирі батьків, яку він подарував своїй доньці. Також пояснила, що має намір оскаржити постанову суду від 13 листопада 2025 року. Зазначила, що інколи повертається до будинку, в неї немає грошей та вона не має роботи, а внаслідок дій [PERSON] нормально працювати вона не може. В судових дебатах просила суд виселити [PERSON] з будинку на 6 місяців, оскільки він не дає їй можливості зробити ремонт, не пускає робітників та фахівців до будинку. Постійно вчиняє тиск на неї, погрожує, робить життя нестерпним. Будинок це все, що в неї є та іншого майна вона не має. Заінтересована особа погрожує, що вимкне світло, зніме будинок з охорони та поїде до друзів, спалить його. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі № 555/1772/11. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши вступну промову та пояснення заявника, дослідивши надані письмові та електронні докази, заслухавши покази свідка висновує таке. Матеріали справи свідчать, що заявник, [PERSON] , згідно з наданою суду копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] народилася [INFO] та з 01 жовтня 2020 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.6-8, 57-59/. Відповідно до наданого у копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17 січня 1998 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] /а.с.9, 60/. 19 травня 2006 року [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений Ріхтер Н. В., державним нотаріусом Новомосковської державної районної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-1187 /а.с.15-16/, згідно з яким [PERSON] , як продавець, продав, а [PERSON] , як покупець купив земельну ділянку площею 0,1502 га, кадастровий номер 1223285500-03-013-0161, розміщену на території [ADDRESS] , бн, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 879836, виданого 18 січня 2006 року Піщанською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-06-126-00069 /а.с.15-16, 17, 64, 65/. Суду надано у засвідченій копії декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, згідно з яким на замовлення [PERSON] проводиться реєстрація нового будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] /а.с.66-67/, за висновком якої передбачено вважати закінченим будівництво об`єкт готовий до експлуатації. Декларацію подано 17 грудня 2015 року ДДАБІ у Дніпропетровській області за № ДП141153511365 та зареєстровано, а 18 грудня 2015 року подано до ЦНАП Дніпропетровської міської ради за № 301011-019340-207-03-2015. Заявником надано засвідчений у копії Акт фактичного проживання від 07 серпня 2025 року, складений депутатом Піщанської сільської ради Лужним Андрієм Івановичем в присутності сусідів: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), власника житлового будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ), за яким перевірено фактичне місце проживання [PERSON] , в результаті чого виявлено, що [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] у власному будинку /а.с.14, 63/. З отриманих судом відповідей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованого права власності [PERSON] убачається, що за заявником 15 липня 2005 року зареєстроване право власності на нежитлове приміщення гаражу, загальною площею 162,3 кв. м. за адресою: [ADDRESS] та нежитлове приміщення, інше, загальною площею 290,1 кв. м, за адресою: [ADDRESS] . Відомостей про право власності на нерухоме майно [PERSON] реєстр не містить. В судовому засіданні судом досліджено електронний доказ у виді відеозапису події, наданої [PERSON] , датованої заявником 13 липня 2025 року, з якого вбачається ділянка місцевості перед входом до будинку, на якому заявник, знаходячись біля будинку телефонує чоловікові, вказаному заявником, як заінтересована особа та з ним відбувається розмова, в ході якої заявник просить відчинити двері. На запитання заінтересованої особи про причини повідомляє, що бажає забрати власні речі. На аргумент заінтересованої особи про незаконне проникнення до чужої території, повідомляє, що це і її територія та пропонує заінтересованій особі відкрити двері, щоб не сталося погане. На аргумент заінтересованої особи, що треба подивитися, погрожує розбити скло та проникнути до будинку, на що заінтересована особа погрожує зарізати заявника. Після чого, зі сміхом, особа, яка веде зйомку, відмінна від сторін, повідомляє, що це відбудеться при свідках та що буде викликано поліцію з підстав наявності гранати та зброї. Після цього заінтересована особа повідомляє, що не може допустити до дому заявника, бо та забере документи, на що заявник питає, дослівно: «що ти мелеш?» та питає, про які документи йде мова. Після відповіді заінтересованої особи про те, що це ті документи, які викрадено, заявник повідомляє, що такого не було та прохає відкрити двері та що вона бажає забрати речі. На запитання заінтересованої особи, які саме речі, заявник повідомляє, що хоче забрати одяг, після цього повідомляє, що бажає поговорити нормально. На вислів заінтересованої особи, що заявник може розмовляти з особою на ім`я [PERSON] , особа, яка веде зйомку повідомляє, що не залишить [PERSON] , тому що заінтересована особа погрожує [PERSON] та що та є її подругою, а якщо заінтересована особа так себе буде поводити, то вона викличе поліцію бо в неї є відомості про знаходження в будинку гранати та зброї та що поліцейські знайдуть їх. Заявник просить заінтересовану особу, щоб той її пустив, щоб не було ексцесів та що вона зайде, забере речі та більше нічого. Заінтересована особа відчиняє двері та починає голосно проганяти особу, яка веде зйомку на ім`я [PERSON] , на що заявник повідомляє, що та є її гостем. [PERSON] каже, щоб сам заявник йшов. Заінтересована особа починає казати, що в такому випадку також буде виганяти заявника та продовжує проганяти [PERSON] . [PERSON] наголошує: «Спробуйте тільки тронути». На запитання заінтересованої особи, чи та буде на нього розпиляти речовину, [PERSON] повідомляє, що той побачить та на погрозу, що тоді заінтересована особа застрелить [PERSON] , каже давайте. Увесь час заявник повідомляє заінтересовану особу, що [PERSON] є її гостем та що вона має право знаходитися на території подвір`я. [PERSON] повідомляє, що її син готує групу спеціального призначення та що через 15 хвилин на території буде група захоплення. Заінтересована особа вказує заявникові, щоб [PERSON] залишила територію домоволодіння, на що [PERSON] повідомляє, що не залишить [PERSON] саму. Заінтересована особа повідомляє заявника, що згоден розмовляти з заявником та надасть можливість забрати речі, однак указує, що [PERSON] повинна залишити територію, на що [PERSON] відмовляється. На пояснення [PERSON] , що їй лячно перебувати наодинці з заінтересованою особою, заінтересована особа питає, чому тоді заявник прийшла. На чергову вимогу заінтересованої особи до [PERSON] залишити територію, [PERSON] використовуючи ненормативну лексику та ображаючи заінтересовану особу, відмовляється. На що заінтересована особа, застосовуючи фізичну силу штовхає заявника, б`є її ногами та намагається зачинити двері будинку. Після чого, як заінтересована особа, так і заявник застосовують фізичну силу один до одного, штовхаються та заявник через незачинені двері штовхаючи заінтересовану особу, яка хапає заявника за волосся заходить до будинку, а [PERSON] , використовуючи ненормативну лексику до заінтересованої особи, каже, щоб [PERSON] відійшла, підходить до вхідних дверей після чого на відео присутній звук розпилення рідини, що знаходиться під тиском. Через декілька секунд [PERSON] виходить з будинку, а [PERSON] їй каже, щоб та здійснила виклик поліції. На що [PERSON] починає викликати поліцію. В цей момент заінтересована особа виходить на крильце з будинку з предметом, який за зовнішнім виглядом схожий на рушницю, робить з предметом маніпуляції, наводить предмет на ділянку місцевості поруч зі [PERSON] , після чого на відео чутно звук, схожий на звук пострілу з пневматичної зброї. [PERSON] повідомляє, що ведеться зйомка. Після чого заінтересована особа намагається зачинити двері, на що заявник заважає йому зробити це, штовхаючи заінтересовану особу плечем та заходить до будинку. Заінтересована особа хапає [PERSON] за волосся, намагається не пропустити її в будинок. Після того заявник знаходиться в будинку, а заінтересована особа йде всередину будинку. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] , яка показала, що давно знайома з заявником та її чоловіком, який є заінтересованою особою у справі. Приблизно з 2018 2020 років вона стала помічати, що поведінка [PERSON] при зустрічах стала більш пригніченою. Приблизно з 2021 2022 років при зустрічах з [PERSON] остання повідомляла її, що в її житті все не гарно, казала, що [PERSON] став казати негарні речі, повідомляв, що робить нестерпним її життя. [PERSON] раніше повідомляла, що [PERSON] не платить за спільне майно, внаслідок чого утворилися великі борги, при цьому, продавати майно, реєструвати право власності на будинок в с. Піщанка відмовляється. 13 липня 2025 року їй подзвонила [PERSON] та попросила поїхати з нею, обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] поводить себе агресивно, внаслідок чого вона боїться повертатися додому сама, на що вона погодилася. 13 липня 2025 року вона разом з [PERSON] поїхала до будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Під`їхавши до будинку [PERSON] зателефонувала [PERSON] , на що той відповів, що його немає вдома. Однак, вони бачили що вдома хтось є. Зателефонувавши до поліції, їм повідомили, що оскільки [PERSON] є власником будинку, вона має право зламати замок. Поїхавши до міста Самар, щоб знайти майстрів [PERSON] згадала, що має ключі від іншого входу. По дорозі від [PERSON] вона дізналася, що [PERSON] тримає вдома зброю, погрожував [PERSON] , казав, що має поганий зір, а тому йому нічого не буде, якщо він буде стріляти та пояснювати це тим, що стріляв у грабіжників. Також [PERSON] розповіла їй, що [PERSON] за допомогою зброї вбивав собак та котів, є охотником. В м. Самар вони придбали балончик з рідиною для самозахисту та поїхали знову до с. Піщанка. Приїхавши до будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] відкрила двері іншого входу до подвір`я, відчинила ворота та зателефонувала [PERSON] , а свідок стала вести зйомку, оскільки [PERSON] сказала, що не зможе нічого довести, якщо [PERSON] застосує силу. Під час спілкування [PERSON] з [PERSON] вона чула, що [PERSON] відмовився відчиняти двері до будинку, на що [PERSON] повідомляла, що виб`є скло та зайде сама, а вона повідомила, що чула, що в будинку є зброя та що вона викличе поліцію. Після цього з будинку вийшов [PERSON] , відмовився впускати [PERSON] до будинку та почалася сварка, під час якої [PERSON] застосовував фізичне насилля до [PERSON] , на що вона застосувала балончик з рідиною до [PERSON] . Після чого той побіг усередину до будинку та повернувся з рушницею та здійснив постріл у неї, однак промахнувся. Після чого [PERSON] намагався зачинити двері, однак [PERSON] йому завадила та [PERSON] знов почав застосовувати фізичну силу, однак [PERSON] зайшла до будинку після чого, на її думку, почалася дія рідини, розпиленої нею та [PERSON] пішов усередину будинку, а за ним пішла [PERSON] . Після цього вона почула тупий звук удару та покликала [PERSON] , яка вийшла, тримаючись за голову. Після цього приїхали співробітники поліції. [PERSON] й в присутності поліції поводив себе агресивно, намагався вдарити [PERSON] та її. Повідомила, що після події 13 липня 2025 року [PERSON] , як за засобами телефонного зв`язку, так і особисто при зустрічах казала їй, що [PERSON] вимагає від неї кошти, влаштовує сварки. Останнього разу, за повідомленням [PERSON] , сварка сталася 13 листопада 2025 року. Також при спілкуванні з [PERSON] телефоном вона чула голос [PERSON] , який голосно казав, що спалить будинок. З висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 2047 на підставі заяви обстеженого від 15 липня 2025 року вбачається, що в приміщенні відділу комісійних судово-медичних експертиз та експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» судово-медичним експертом Зубовим О. Л. проведено судово-медичне обстеження [PERSON] , 1967 року народження, яка мешкає: [ADDRESS] , зі слів якої 13 липня 2025 року приблизно о 15 годині, чоловік вдарив гвинтівкою по голові та лівій кисті, бив ногою по тілу, та виявлено тілесні ушкодження: два садна - лобної ділянки зліва та лівої кисті, що спричинені від не менш двох ударів тупого твердого предмету, що мав обмежену контактуючу поверхню, в термін, на який вказує обстежена, тобто 13 липня 2025 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки /а.с.10-13, 61-62/. 17 липня 2025 року згідно з консультативним висновком спеціаліста лікаря-невролога проведено обстеження [PERSON] та діагностовано неуточнену травму голови. Наслідки ЗЧМТ (13.07.2025), струсу головного мозку з помірним вестибуло-атактичним, астенічним синдромом,стійким цефалгічним синдромом. Рекомендовано консультації: кардіолога, психолога. Призначене лікування /а.с.25-26, 81/. 21 липня 2025 року ПОГ СВП ВГ Самарівського РВП Веклейко Ю. М. складено терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] /а.с.72/, згідно з яким 13 липня 2025 року близько 17:00 [PERSON] вчинив сварку за місцем мешкання в. [ADDRESS] , з дружиною [PERSON] , в ході якої не впускав дружину до будинку та завдав… стосовно постраждалої особи [PERSON] . Застосовано заходи термінового заборонного припису у виді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. строком на 10 діб з 21 липня 2025 до 01 серпня 2025 року. 08 серпня 2025 року за № 4241-25 до в.о. керівника Самарівської окружної прокуратури надійшла заява [PERSON] про відкриття кримінального провадження за фактом зберігання незаконного та застосування вогнепальної зброї [PERSON] , зберігання холодної зброї, з проханням затримати [PERSON] за погрози розправою та призначити експертизу зброї /а.с.77-78/. 12 серпня 2025 року звернення [PERSON] направлено за належністю до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.с.76/. З довідки за результатами психодіагностичної роботи з [PERSON] , проведеною 13 серпня 2025 року практичним психологом [PERSON] (диплом магістра [NUMBER] ) у жінки наявні ознаки психотравмування внаслідок психологічного (систематичний тиск, приниження, образи, погрози), економічного (позбавлення можливості користуватися житлом, відбирання документів) та фізичного (штовхання, стусани) насильства. Результати тестування та невербальні реакції постраждалої, які спостерігалися під час опитування та діагностичного інтерв`ю, свідчать про підтвердження шкоди її психічному та фізичному здоров`ю. рекомендовано: звернутися за психологічною підтримкою до фахівців для подолання підвищеної ситуативної тривожності та відновлення почуття безпеки; уникати повторних стресових ситуацій, пов`язаних з погрозами та відчуттям небезпеки для запобігання погіршення психологічного стану клієнтки; звернутися до сімейного лікаря з метою стабілізації стану фізичного здоров`я /а.с.36-42, 43, 44, 45/. 16 серпня 2025 року за заявою [PERSON] за № 12025047350000166 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, попередньо кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України, з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення: 13 липня 2025 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: [ADDRESS] погрожувала вбивством [PERSON] , в якої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози (ЖЄО від 15 серпня 2025 року № 37737) /а.с.83/. 21 серпня 2025 року Самарівським РВП ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 648919, згідно зі змістом якого 04 серпня 2025 року [PERSON] виключив свою дружину [PERSON] зі списку довірених осіб в системі охорони «Гуард» в будинку в [ADDRESS] , чим вчинив економічне домашнє насильство по відношенню до [PERSON] , чим позбавив [PERSON] можливості вільно користуватись спільним майном та користуватись будинком /а.с.80/. Зі вказівки заступника начальника ВП начальника СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, візованої 15 серпня 2025 року, начальнику Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що у разі встановлення, під час подальшого розгляду матеріалів фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 3 розділу III Порядку ведення Єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, негайно передати до слідчого підрозділу, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, для подальшого внесення відомостей до Реєстру та початку досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань з додатком у виді ІТС ІПНП № 37520 від 14 серпня 2025 року /а.с.74, 75/. 10 вересня ПОГ СВГ ВП Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надано довідку за результатами розгляду матеріалу, згідно з якою розглянувши матеріали ІТС ІПНП (ЄО) Самарівського РВП № 37520 від 14 серпня 2025 року встановлено, що 14 серпня 2025 року до Самарівського РВП надійшло повідомлення від [PERSON] , яка повідомила, що [INFO] в [ADDRESS] , за місцем спільного мешкання з чоловіком виник конфлікт, в ході якого чоловік [PERSON] , спричинив тілесних пошкоджень заявникові. Дана подія зареєстрована до ІТС ІПНП Самарівського РВП № 37520 від 14 липня 2025 року. Під час проведення перевірки встановлено, що за даним фактом раніше слідчим відділом Самарівського РВП внесено відомості до ЄРДР № 12025047350000149, за ч. 1 ст. 125 КК України від 04 серпня 2025 року, наразі за вказаним фактом проводяться слідчі дії. Визначено при встановленні додаткових обставин події поновити розгляд матеріалів та матеріали перевірки направити до сектору документального забезпечення Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області для зберігання /а.с.73/. 10 вересня 2025 року заступником начальника Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Таран В. повідомлено, що Самарівським РВП проведено всебічну перевірку звернення від 14 серпня 2025 року та повідомлено, що за зверненням було внесено відомості до ЄРДР № 120250474350000149 від 04 серпня 2025 року, за ч. 1 ст.125 КК України за фактом спричинення тілесних пошкоджень. Розгляд звернення було закінчено, матеріали списані до справи Самарівського РВП згідно з Законом України «Про звернення громадян» /а.с.79/. На запит представника [PERSON] від 11 вересня 2025 року відповіддю дізнавача сектору дізнання Самарівського РВП № 258112-2025 від 15 вересня 2025 року повідомлено, що [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР від 04 серпня 2025 року за № 12025047350000149 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 125 КК України /а.с.20, 71/. З відомостей офіційного вебсайту «Судова влада» щодо стану розгляду справ, наданого в паперовій копії заявником /а.с.68-69/ убачається наявність в провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, окрім справи про видачу обмежувального припису: - справи про адміністративне правопорушення № 183/7826/25 щодо вчинення домашнього насильства, згідно з якою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано [PERSON] , потерпілу [PERSON] та за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, в якій: постановою суду від 15 серпня 2025 року справу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП повернуто до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення; постановою суду від 08 вересня 2025 року справу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП повернуто до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення; постановою суду від 13 листопада 2025 року, яка не набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. З постанови вбачається, що згідно з направленим протоколом від 24 липня 2025 року, 13 липня 2025 року о 12.00 год. [PERSON] вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме не впустив дружину до території домоволодіння місця мешкання та змінив замки до вхідних дверей, що унеможливило доступ до житла [PERSON] . Суду не доведено, що дії [PERSON] мали ознаки економічного насильства як однієї з форм домашнього насильства, оскільки не розкрито ані форму вини, ані наслідки такого правопорушення. Також, суд не зміг перевірити доводи потерпілої щодо того, що [PERSON] до події 13 липня 2025 року, як зазначила [PERSON] погрожував їй не впустити в будинок через відмову перерахувати йому 10\~000 гривень, оскільки доказів цьому, окрім показань потерпілої суду не надано; - справи про адміністративне правопорушення № 183/8749/25 щодо вчинення домашнього насильства, згідно з якою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано [PERSON] , розгляд якої призначено на 21 листопада 2025 року; - цивільної справи № 183/8590/25, предметом якої є заява про забезпечення позову у цивільній справі, та за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, у якій 22 серпня 2025 року постановлено ухвалу, якою заяву [PERSON] про застосування заходів забезпечення позову повернуто заявникові. Згідно з описовою частиною ухвали, до суду надійшла заява, у якій заявник просить вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на майно, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя. У поданій заяві вказала, що її чоловік [PERSON] разом із невстановленими особами готує шахрайську схему з метою заволодіння її майном та нерухомістю, що є спільною сумісною власністю. Також судом за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено наявність цивільних справ у провадженні: - Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області № 183/8105/25, ухвалою від 22 вересня 2025 року у якій позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про вчинення певних дій та визнання фізичної особи обмежено дієздатною повернуто заявникові; - Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області № 183/8105/25, ухвалою від 29 жовтня 2025 року у якій позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя постановлено вважати неподаним та повернуто позивачеві; - Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/11548/25, ухвалою від 10 листопада 2025 року у якій цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра; - Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/11487/25, ухвалою від 10 листопада 2025 року у якій, окрім іншого, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та про поділ спільного сумісного майна подружжя роз`єднано. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного подружжя. Відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного подружжя. Проведення підготовчого засідання призначено на 20\~січня 2026\~року. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву в цій частині передано до канцелярії суду для проведення автоматизованого розподілу через автоматизовану систему документообігу суду. Вирішуючи вимоги заяви суд ураховує таке. У рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») Європейський суд з прав людини наголосив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1-2 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1-2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно з п. 3, 4, 14, 17 частини першої статті першої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 4) економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). За ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Таким чином, у цій категорії справ ст. 350-1 ЦПК України визначає, що заява подається до суду за місцем проживання (перебування) заявника, а не за місцем його реєстрації, тобто законодавець надав право потерпілій особі звертатися до суду з заявою про видачу обмежувального припису за місцем, де така особа перебуває, навіть якщо таке перебування є тимчасовим. Так, заявником до заяви долучені докази, які свідчать про її проживання на території Самарівського району, що вказує на підсудність заяви Самарівському міськрайонному суду Дніпропетровської області. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Тобто рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно з висновками з питань застосування норм права, наведеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2024 року у справі № 572/4129/23 під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Оцінивши наявні письмові та електронні докази за критеріями належності, допустимості, достовірності та достатності, застосувавши принцип доказування у цивільних справах - баланс вірогідностей, судом установлено, що з поведінки [PERSON] , зафіксованої на наданому заявником електронному доказі, показів свідка, термінового заборонного припису, не оскарженого кривдником убачається факт вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , яка є його дружиною, що полягає, в тому числі, у погрозах та активних діях, хоча і тимчасового характеру, щодо недопущення [PERSON] до місця проживання після її приїзду, позбавлення можливості забрати її одяг (економічне насильство), погрозах зарізати (психологічне насильство), застосуванні стусанів при спробі [PERSON] потрапити у будинок, ударів ногою в область тулубу (фізичне насильство), що може негативно вплинути та вплинуло, з огляду на надані висновки лікарів, на фізичне та психічне здоров`я [PERSON] . Також, наявність кримінальних проваджень, порушених щодо заявника за іншими статтями, ніж 126-1 КК України, наявність постанови суду, що не набрала законної сили, якою, хоча і закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, однак з причин того, що у протоколі, складеному співробітником поліції не розкрито ані форму вини, ані наслідки такого правопорушення, наявності в суді іншого провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке не розглянуте, у своїй сукупності свідчать, що дії заінтересованої особи стосовно заявника, приниження її честі та гідності, вказують на повторюваність та існування реальної загрози життю заявника, її психічному та фізичному здоров`ю. Також, указана поведінка [PERSON] та звернення заявника до суду з заявою, що розглядається свідчить про те, що життя заявника, а також її здоров`я, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою, а тому суд переконаний у необхідності видачі обмежувального припису. Водночас, заявник просить видати обмежувальний припис у виді заборони [PERSON] перебувати в місті фактичного проживання та наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Тому висновок судів про неможливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] щодо прав на квартиру [ADDRESS], 1/8 частки у праві спільної власності на яку належить [PERSON], є помилковим, оскільки позбавляє позивача гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22) вказано, що: «обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях… Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 374/137/22 вказано, що вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Верховний Суд зазначив, що Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками. Так, з урахуванням наявності численних звернень заявника до суду, в тому числі й щодо вирішення питання про поділ майна та з огляду на зміст досліджених судом доказів убачається, що домашнє насильство вчинене щодо заявника заінтересованою особою при її прибутті до будинку в с. Піщанка, та зумовлене небажанням заінтересованої особи надати доступ до житлового приміщення через конфлікт щодо нього, що свідчить про спори між подружжям, які виникли на ґрунті невирішеного житлового питання та питання поділу майна. Також досліджені судом докази вказують й на те, що домашнє насильство кривдником вчинене на підставі та внаслідок загострення такого спору. Про це свідчить й доведені заявником обставини подальшої поведінки кривдника, який для впливу на поведінку заявника використовує приводи, пов`язані з цілісністю будинку. Тобто, за висновком суду, застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника у виді, в якому їх просить застосувати заявник, не тільки не призведе до запобігання ризикам, а й може призвести до їх загострення. До того-ж позиція заявника, яка в судових дебатах аргументувала необхідність видати обмежувальний припис у виді заборони [PERSON] перебувати в місті фактичного проживання та наближатися ближче ніж на 500 метрів до будинку по [ADDRESS] , тим, що [PERSON] слід виселити, оскільки він не допускає робітників до будинку для проведення ремонту, заяву аргументувала, в тому числі, тим, що [PERSON] не бажає оформлювати спільно право власності на майно, а в поясненнях неодноразово вказувала на те, що заінтересована особа не бажає самостійно продати набуте подружжям майно, вочевидь не є легітимною. Водночас, це, саме по собі, не є належною підставою для неможливості застосування таких заходів з огляду на доведення факту вчинення домашнього насильства та за жодних обставин не виправдовує вчинення домашнього насильства. Більш того, суду не надано рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про реєстрацію будівлі за адресою: [ADDRESS] , видачі акту прийняття в експлуатацію вказаного об`єкта, документів, що підтверджують виникнення права власності на вказаний об`єкт, як жилого, у заінтересованої особи, так і у заявника. Також наданий суду доказ у виді договору купівлі-продажу земельної ділянки не містить адреси, яка є ідентичною будинку. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що вказаний заявником будинок відповідає критеріям житлового приміщення та має належні умови для безпечного проживання у ньому заявника. При цьому суд ураховує, що як заявник, так і заінтересована особа мають зареєстровані місця проживання за іншими адресами, ніж споруда, до якої заявник просить заборонити наближатися заінтересованій особі. За таких обставин, застосування обмежувального припису шляхом заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] не призведе до повного усунення ризиків повторного вчинення домашнього насильства кривдником, установлених судом. Також є недоцільним покладення обов`язку з усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи, оскільки суду не надано, а судом не встановлено належних доказів на підтвердження права, а справа щодо такого права перебуває в суді. Також, з урахуванням повідомлених в поясненнях заявником обставин, не є доцільним покладення заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Відтак наявні підстави для застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків у виді заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Саме вказані засоби тимчасового обмеження прав кривдника та покладені на нього обов`язки, за висновком суду та з огляду на поведінку кривдника, відповідатимуть встановленим судом у справі ризикам вчинення домашнього насильства, унеможливлять настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях, вирішення питань щодо майна у порядку цивільного провадження. Більш того, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] порушувалися вимоги термінового заборонного припису від 24 липня 2025 року під час його дії, й заявником про це не наголошено. За таких обставин подана заява підлягає частковому задоволенню. Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган сільської ради. Додатково суд вважає за необхідне попередити заінтересовану особу, що згідно зі ст. 390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, карається пробаційним наглядом на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк. Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial