Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

02 липня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , подана в її інтересах адвокатом Каленяком Е.А., до Піщанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. У вказаній позовній заяві представник позивача просить суд встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його батьком - [PERSON] 1952 р.н. Визнати за [PERSON] [INFO] , паспорт серія: [NUMBER] виданий Котовським МРВ УМВС України у Одеській області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право на земельну ділянку, площею 2,45 умовних кадастрових гектара на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва с. Чорномин, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0103224 виданий згідно розпорядження Піщанської районної державної адміністрації №197 від13.09.1996 р. Визнати за [PERSON] [INFO] , паспорт серія: [NUMBER] виданий Котовським МРВ УМВС України у Одеській області в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку, площею 2,45 умовних кадастрових гектара на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва с. Чорномин, яка входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0103212 виданий згідно розпорядження Піщанської районної державної адміністрації №197 від13.09.1996 р. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.04.2002 року. Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09.06.2023 року №551/18-23 за [PERSON] рахується земельна частка (пай) на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва, с. Чорномин, площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 56 688,29 грн, згідно з розпорядженням Піщанської райдержадміністрації №23 від 23.01.2017 року. Сертифікат серії ВН №0103212 виданий згідно з розпорядженням Піщанської районної державної адміністрації №197 від 13.09.1996 року. Водночас, відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру від 21.01.2019 року, державний акт на зазначену земельну ділянку не видавався. Вказує, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] , разом з ним проживали батько [PERSON] (1952 р.н.) та брат [PERSON] (1982 р.н.), що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради №180 від 20.09.2023 року та випискою з погосподарської книги. Також, [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] , рідною сестрою [PERSON] (1982 р.н.) та дочкою [PERSON] (1952 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.10.1978 року, свідоцтвом про одруження [NUMBER] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00021738007. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. [PERSON] був сином [PERSON] , і відповідно до ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] є спадкоємцем першої черги на його майно. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті сина, оскільки безпосередньо проживав із ним до його смерті та був зареєстрований у будинку, в якому проживав померлий, протягом шести місяців після його смерті, що підтверджується випискою з погосподарської книги та довідкою Піщанської селищної ради №180 від 20.09.2023 року. Зазначає, що [INFO] батько позивачки, [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 13.12.2017 року. Станом на день смерті він належним чином не оформив спадщину, яку фактично прийняв після смерті сина, а саме право власності на земельну частку (пай) на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва, с. Чорномин, площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах, право на яку підтверджувалося сертифікатом серії ВН №0103212, виданим згідно з розпорядженням Піщанської районної державної адміністрації №197 від 13.09.1996 року. Після смерті [PERSON] також залишилося спадкове майно, яке належало йому, а саме земельна частка (пай) на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва, с. Чорномин, площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 56 688,29 грн, згідно з розпорядженням Піщанської райдержадміністрації №23 від 23.01.2017 року. Сертифікат серії ВН №0103224 виданий згідно з розпорядженням Піщанської районної державної адміністрації №197 від 13.09.1996 року, що підтверджується довідкою ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 09.06.2023 року №552/18-23 та №Б-35/0-0.192-27/155-19 від 21.01.2019 року. У зв`язку з виконанням строкового трудового договору, укладеного між позивачем та ТОВ "САД Надія-В", позивач у період з 01.05.2024 року по 30.06.2024 року була вимушена перебувати за місцем роботи за адресою: с. Лука-Мелешківська, Вінницького району, і не встигла у встановлені законом строки подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Водночас між позивачем та [PERSON] у телефонному режимі досягнуто домовленості, що останній звернеться з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. Зазначає, що син, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 07.09.2020 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2022 року позивач прийняла спадщину після смерті брата. До 05.09.2020 року позивач була впевнена, що померлий брат оформив спадщину на земельні ділянки, які належали брату [PERSON] та батьку [PERSON] , оскільки він сам запевняв позивача, що оформляє документи та свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Після смерті брата позивач дізналася, що спадкові права на зазначені земельні ділянки ним не оформлено, сертифікати та будь-які документи, які підтверджують право на земельні ділянки, відсутні. Позивач намагалася встановити місцезнаходження сертифікатів на право на земельні частки (паї), однак їх місцезнаходження наразі їй невідоме. Звернення до приватного нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, постановою від 12.02.2024 року, залишилося без задоволення у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на майно померлого. Реалізувати своє законне право на спадкування позивач не може, оскільки відсутні оригінали сертифікатів на право на земельні частки (паї) серії ВН №0103324 та ВН №0103224 у зв`язку з їх втратою. Зазначає, що шестимісячний строк на звернення з заявою до нотаріуса позивач пропустила з поважних причин у зв`язку з виконанням строкового трудового договору та перебуванням за місцем роботи в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району, при тому, що проживає вона у с. Муровані Котовське (нині Подільський район) Одеської області, а спадкове майно знаходиться на території Піщанського (нині Тульчинського) району, тоді як помер її батько в м. Одеса. Зазначає, що оскільки у даному випадку право на спадщину не може бути реалізовано в нотаріальному порядку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання про визнання права власності на зазначене спадкове майно може бути вирішене лише у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 08 липня 2024 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Каленяк Е.А. подав на адресу суду заяву в якій, просив провести розгляд справи й його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Відповідач Піщанська селищна рада Вінницької області в судове засідання 27 травня 2025 року повноважного представника не направив, проте в матеріалах справи міститься клопотання селищного голови Крижанівського О. про розгляд справи без участі учасника, в якому він просить розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом встановлено, що на підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданого Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на запит [PERSON] (заява № 180-16.20-113 від 21 грудня 2018 року), зареєстровано актовий запис про народження [PERSON] , народженого [INFO] в смт Піщанка Піщанського району Вінницької області, внесений до Державного реєстру 23 листопада 2009 року за № 00006665940. Актовий запис складено Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, де зазначено відомості про дитину - [PERSON] , дату та місце народження, а також відомості про батьків: батько - [PERSON] , українець, мати - [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до довідки № 180 від 20 липня 2023 року, гр. [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і разом з ним проживали батько - [PERSON] , 1952 року народження, та брат - [PERSON] , 1982 року народження (а.с. 7). Згідно з довідкою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, виданою Відділом № 6 Управління надання адміністративних послуг, за громадянином [PERSON] обліковується земельна частка (пай) на території Чорноминської сільської ради в колгоспі ім. Чапаєва, с. Чорномин, площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 56 688,29 грн, відповідно до розпорядження Піщанської районної державної адміністрації № 23 від 23 січня 2017 року. Сертифікат серії ВН № 0103212 виданий на підставі розпорядження Піщанської РДА № 197 від 13 вересня 1996 року. Вартість землі на день смерті власника складала 16 593,70 грн (а.с. 8). Відповідно до виписки № 179 від 20 вересня 2023 року з погосподарської книги Чорноминської сільської ради за 2001-2005 роки щодо села Козлівка Піщанського району Вінницької області, особовий рахунок № [NUMBER] належав домогосподарству [PERSON] . Голова домогосподарства [PERSON] , 1952 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу домогосподарства входили: син - [PERSON] , [INFO] , який був засуджений у липні 1999 року та помер [INFO] (акт. запис № 11, Любомирська сільська рада Одеської області), та син - [PERSON] , [INFO] , який також був засуджений у квітні 2000 року та повернувся з місць позбавлення волі 01.07.2002 р. Довідка складена на підставі погосподарської книги № 1 за 2001-2005 роки (а.с. 9). Також встановлено, що згідно з довідкою відділу у Піщанському районі Міжрайонного управління у Крижопільському та Піщанському районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом ВН № 0103224 на території Чорноминської сільської ради; станом на 01.01.2013 року земельну ділянку у власність не зареєстровано, державний акт на право власності на неї не був виданий (а.с. 12). Також встановлено, що згідно з довідкою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Управління надання адміністративних послуг, Відділу № 6, за громадянином [PERSON] обліковується земельна частка (пай) на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва, с. Чорномин, площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 56 688,29 грн (п`ятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 29 копійок), відповідно до розпорядження Піщанської районної державної адміністрації № 23 від 23.01.2017 року. Сертифікат серії ВН № 0103224 виданий згідно з розпорядженням Піщанської районної державної адміністрації № 197 від 13.09.1996 року. Вартість землі на день смерті власника становила 56 688,29 грн. Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги (а.с. 14). Згідно з випискою з погосподарської книги Чорноминської сільської ради за 2006-2010 роки щодо с. Козлівка Піщанського району Вінницької області, особовий рахунок № [NUMBER] належав домогосподарству, головою якого був [PERSON] , 1952 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У складі домогосподарства перебував син - [PERSON] , 1982 року народження. У книзі зазначено, що [PERSON] вибув до Одеської області, Котовського району, [INFO] , а його син [PERSON] вибув до Одеської області, м. Котовськ, 09.07.2010 року (а.с. 17). Згідно з довідкою відділу у Піщанському районі Міжрайонного управління у Крижопільському та Піщанському районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 2,45 га в умовних кадастрових гектарах на території Чорноминської сільської ради за сертифікатом ВН № 0103324. Станом на 01.01.2013 року зазначену земельну ділянку у власність не зареєстровано, державний акт на право власності на неї не був виданий (а.с. 19). Згідно з випискою з погосподарської книги Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області за 2011-2015 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , 1953 року народження, пенсіонер; до складу домогосподарства входили [PERSON] , 1952 року народження, брат голови, який прибув із Одеської області, Котовського району, с. Мурована, [INFO] , та [PERSON] , 1982 року народження, син голови, який вибув 02.12.2013 року (а.с. 20). Згідно з випискою з погосподарської книги Чорноминської сільської ради за 2016-2020 роки по с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства значиться [PERSON] , 1953 року народження, пенсіонер, який проживав за адресою: [ADDRESS] . У складі домогосподарства також перебував його брат - [PERSON] , 1952 року народження, щодо якого зроблено запис про смерть [INFO] , що підтверджується актовим записом № 12684 від 13 грудня 2017 року, місце смерті - м. Одеса (а.с. 24). Згідно з випискою з погосподарської книги Чорноминської сільської ради за 2001-2005 роки по с. Козлівка Піщанського району Вінницької області (особовий рахунок № [NUMBER] ), головою домогосподарства значиться [PERSON] , 1952 року народження, який проживав за адресою: [ADDRESS] . До складу домогосподарства входили: син голови - [PERSON] , 1977 року народження, який був засуджений у липні 1999 року та помер [INFO] (акт. запис № 11, Любомирська сільська рада) (а.с. 28). Також встановлено, що відповідно до розпорядження Піщанської районної державної адміністрації № 331 від 24 листопада 2006 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам - членам реформованого КСП ім. Чапаєва с. Чорномин. Розпорядження передбачає затвердження протоколу розподілу земельних часток між власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай), затвердження технічної документації із землеустрою, передачу у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам замість сертифікатів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також видачу державних актів спадкоємцям громадян, які померли після оформлення права на спадщину, замість успадкованих сертифікатів (а.с. 29). На підставі наданих свідоцтв про смерть, - [PERSON] , помер [INFO] в с. Мурована Одеської області (акт. запис № 11); [PERSON] - народився [INFO] у Вінницькій області, Піщанський район, смт Піщанка, та помер [INFO] у м. Одеса (акт. запис № 8810 від 07.09.2020 року); [PERSON] - народився [INFO] у Вінницькій області, Піщанський район, с. Чорномин, та помер [INFO] у м. Одеса (акт. запис № 12684 від 13.12.2017 року) (а.с. 38, 41, 42). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 3 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на спадкові правовідносини, які виникли після її смерті поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР (чинного на час смерті [PERSON] ) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Так, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як вказав Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року по справі № 305/235/17, відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті особи, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. За статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549 та 554 ЦК УРСР спадкоємець фактично прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачає, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено судом приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Дорошенко Ніною Іванівною 12 лютого 2024 року постановлено постанову № 10/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У постанові зазначено, що заявниця [PERSON] , зареєстрована в с. Мурована Одеської області, не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк та не надала правовстановлюючих документів на спадкове майно - сертифікат на право на земельну частку (пай), у зв`язку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, роз`яснивши порядок вирішення цього питання відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с. 23). У газеті «Піщанські вісті» від 28 грудня 2018 року опубліковано оголошення про втрату сертифікатів на право на земельну частку (пай), відповідно до якого втрачений сертифікат серії ВН № 0103212, виданий на ім`я [PERSON] , втрачений сертифікат серії ВН № 0103324, виданий на ім`я [PERSON] , та втрачений сертифікат серії ВН № 0103224, виданий на ім`я [PERSON] , вважаються недійсними (а.с. 22). Досліджені судом докази підтверджують та встановленні судом обставини дають підстави вважати, що [PERSON] , який являється рідним батьком [PERSON] та є відповідно до ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги на його спадщину, до якої входить в тому числі і право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , прийняв спадщину після смерті сина шляхом вступу в управління, розпорядження і користування цим майном. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на спадкові правовідносини, які виникли після його смерті поширюється дія ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Під час судового розгляду судом було встановлено, відповідно до листа Любомирського старостинського округу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 24-30/19 від 07 березня 2024 року, наданого на запит адвоката Калиняка Е.А., [PERSON] , 1952 року народження, був зареєстрований у [ADDRESS] з 05.05.2006 року по 05.06.2013 року. Згідно з погосподарською книгою № 9 за 2011-2015 роки (сторінка 21, особовий рахунок № [NUMBER] ), у домогосподарстві за цією адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У книзі міститься відмітка про вибуття [PERSON] [INFO] за адресою: Вінницька область, Піщанський район, с. Чорномин (а.с. 13). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, враховуючи встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON] , довела факт прийняття спадщини її батьком [PERSON] після смерті сина [PERSON] , а також наявність у складі спадщини права на земельні частки (паї), що підтверджуються сертифікатами серії ВН №0103212 та ВН №0103224, виданими згідно з розпорядженням Піщанської районної державної адміністрації №197 від 13 вересня 1996 року. Враховуючи, що після смерті [PERSON] позивачка, як його дочка і спадкоємиця першої черги за законом, набуває право на спадкування зазначеного майна, суд вважає доведеним право [PERSON] на визнання за нею у судовому порядку права власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] на земельну ділянку (пай) площею 2,45 умовних кадастрових гектарів на території Чорноминської сільської ради Піщанського (нині Тульчинського) району Вінницької області, що належала спадкодавцю на підставі зазначених сертифікатів. На підставі наведеного та

Outcome: approved