Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідного віку, починаючи з 04.06.2025 року до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що від шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Шлюб між сторонами розірвано 17.02.2017 року. Позивачка разом із дітьми виїхали на постійне проживання до Італійської Республіки. Батько надав дозвіл на виїзд дітей за кордон та на те, щоб оформленням всіх документів щодо дітей займалася мати. Відповідач офіційно працевлаштований, але ця інформація не достовірна та позивачка не може її підтвердити. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісяця, з 04.06.2025 року до досягнення дітьми повноліття. 09.10.2025 року представник позивачки надав суду письмові пояснення, в яких вказав, що старший син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із бабусею та дідусем, але матеріальним утриманням сина займається мати. Разом із тим, відповідач [PERSON] не заперечує, що діти не проживають разом із ним та він не забезпечує їх матеріально (а.с.62-64). Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Драганов Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Зазначив, що відповідно до відповіді ДПС України відповідач отримує офіційно заробітну плату в ТОВ «САН ЛОГІСТИК», тому доцільним є стягнення аліментів в частці від доходу відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях від 08.10.2025 року та відповіді на письмові пояснення представника позивачки. Вказав, що син [PERSON] два роки проживав разом із ним, тому він не погоджується з визначеним позивачкою розміром аліментів. З серпня він не працює, заробітну плату не отримує, майна у нього немає, в нього є мати-пенсіонерка та хвора бабуся. З 04.06.2025 року діти проживають разом із матір`ю, до цього проживали з дідусем. Також, позивачкою не надано обґрунтування суми у розмірі 37176, 00 грн., розрахунок аліментів, із зазначенням щомісячного розміру виплати та розподіл між дітьми. Також, вимога про стягнення аліментів у відсотку від доходу є необґрунтованою, оскільки відповідач не має доходу. Накладення обов`язку сплачувати аліменти у відсотку доходу при його відсутності порушує принцип справедливості. Син [PERSON] проживає разом із бабусею та дідусем, отримує належне утримання. Донька [PERSON] перебуває з матір`ю за кордоном. Позивачка не надала доказів постійних витрат на утримання сина, тому неможливо визначити яку частину витрат фактично несе позивачка. Заявлена сума не підтверджена доказами, тому її стягнення неможливе (а.с.44-46). Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 11.02.2010 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 16.09.2010 року (а.с.8), та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 26.06.2012 року (а.с.9). Діти зареєстровані разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідками від 23.01.2019 року та відомостями паспорту позивачки щодо реєстрації (а.с.5 зворот, 34, 35). Як вбачається з пояснень сторін та підтверджується відповідачем, діти проживають з матір`ю з червня 2025 року. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2017 року, справа №5062/17, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 44, розірвано (а.с.10). Відповідно до відомостей Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України від 12.09.2025 року за період з січня 2024 року по липень 2025 року податок на доходи фізичних осіб стосовно [PERSON] сплачували: ТОВ «САН ЛОГІСТИК» («заробітна плата»), АТ «ПУМБ» («додаткове благо») (а.с.37-37А). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Заперечуючи проти стягнення аліментів, відповідач посилається на те, що він не має постійного місця роботи та офіційного доходу. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів щодо його звільнення з ТОВ «САН ЛОГІСТИК» та неможливості сплати аліментів в розмірі 1/3 частці від свого доходу. Відповідачем суду не надано докази обставин, які б перешкоджали стягненню аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відсутність отримання офіційних доходів або постійного місця роботи не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, визначеному ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.06.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто, до [INFO] . Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів до досягнення дітьми повноліття, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Враховуючи вказане, суд звертає увагу на те, що законом передбачено стягнення аліментів на двох дітей з визначенням єдиної частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, лише після чого, стягувач має право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину. Отже, закон не дозволяє суду визначити розмір стягуваних аліментів на молодшу дитину на майбутнє, а вказує на необхідність подання нового позову про стягнення аліментів на молодшу дитину в іншому (більшому) розмірі. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про необгурнтованість стягнення аліментів у розмірі 37176,00 грн., оскільки позивачка не просить стягнути аліменти у такому розмірі. Також, посилання відповідача, що позивачкою вказані дві дати початку стягнення аліментів 01.01.2024 року та 04.06.2025 року, спростовані матеріалами справи, а саме, копією штампу з датою подання позовної заяви до суду, та позивачкою у позовні заяві вказана одна дата початку стягнення аліментів 04.06.2025 року, що підтверджено представником позивачки у судовому засіданні. У відповідності до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial