Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У квітні 2024 року позивач ТОВ "СІТІ ФІНАНС" звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №010/0835/82/91883656 року в розмірі 38 760,45 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкую» №010/0835/82/91883656 , відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 500 000 грн. ,строк кредиту 48 місяців, датою початку кредитування є 13.08.2019 року. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.07.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором №010/0835/82/91883656 від 13.08.2019 року в розмірі 38 760 ,45 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.т а витрати на правничу допомогу в сумі 1 400 грн. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.07.2024 року у справі №490/3399/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом сторін). Також після скасування заочного рішення представник відповідачки адвокат Новіков О.П, заявив клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю до Чернівецького районного суду м. Чернівці, оскільки відповідачка [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (ВПО). Ухвалою суду від 06.11.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання. 18 вересня 2025 року представник відповідачки подав відзив на позов, в якому просив задовольнити клопотання про визнання доказу недопустимим та виключити з матеріалів справи копію Виписки по рахунку, надану позивачем, та у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/0835/82/91883656 від 13.08.2019 року відмовити у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю. В обгрунтування заперечень посилався на те, що ключовим аргументом сторони захисту є те, що Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би беззаперечно підтверджував фундаментальну обставину, що лежить в основі позову, факт надання (видачі) кредитних коштів відповідачу у заявленому розмірі. Так, у матеріалах справи, доданих до позовної заяви, відсутній будь-який із зазначених первинних документів. Позивач, який є правонаступником первісного кредитора і відповідно до ст. 514 ЦК України набув прав в обсязі, що існував на момент переходу, не надав суду жодного доказу, що підтверджує факт отримання [PERSON] кредитних коштів. Така ситуація є типовою для фінансових компаній, що придбали портфелі боргів, оскільки вони часто не отримують від первісних кредиторів повного пакету первинних документів, що унеможливлює доведення ними своєї правової позиції в суді Єдиним доказом, на який Позивач посилається на підтвердження видачі кредиту та наявності боргу, є копія «Виписки по рахунку». Проте цей документ не може бути взятий судом до уваги, оскільки він є одночасно і недопустимим, і неналежним доказом, але надана копія виписки є недопустимим доказом (ст. 78 ЦПК України). Надана Позивачем копія виписки по рахунку є звичайною роздруківкою, яка не містить жодного з елементів належного засвідчення. На ній відсутні підпис уповноваженої особи банку чи фінансової компанії, печатка, дата засвідчення чи будь-яка інша відмітка, що підтверджувала б її відповідність оригіналу. Судова практика, зокрема позиція Верховного Суду, є однозначною: незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів, незважаючи на їх потенційну належність, є недопустимими доказами у справі і не можуть братися судом до уваги при ухваленні рішення. Таким чином, надана Позивачем виписка не може вважатися доказом у розумінні процесуального закону. Предметом доказування у цій справі є не просто рух коштів по рахунку, а саме надання кредиту на умовах конкретного договору. Банківська виписка є вторинним, зведеним обліковим документом, який лише відображає операції, що відбулися по рахунку, але не розкриває їх правову природу та підстави. Вона не містить інформації про волевиявлення сторін, не підтверджує, що певна сума, яка надійшла на рахунок, є саме кредитними коштами, наданими на виконання кредитного договору № 010/0835/82/91883656, а не, наприклад, заробітною платою, переказом від третіх осіб чи будь-яким іншим платежем. Сторона Відповідача прямо вказує на недопустимість цього доказу через відсутність засвідчення та наголошує на повній відсутності первинних документів, що підтверджують видачу кредиту. Отже, виписка по рахунку сама по собі не може підтвердити факт укладення кредитного договору та отримання за ним коштів, а лише свідчить про рух коштів по рахунку, що не є тотожним виконанню кредитодавцем своїх зобов`язаньДослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 29.09.2025 року представником позивача адвокатом Титаренко В.В, надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що відзив містить низку тверджень, які при детальному аналізі виявляються взаємосуперечливими, голослівними та юридично неспроможними. Так, відповідач одночасно визнає факт існування кредитного договору, не заперечує проти наданої виписки по рахунку, але називає її неналежною, водночас стверджує, що позивач «не довів факт видачі кредиту». Як зазначає Верховний Суд , що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У своєму відзиві відповідач намагається поставити під сумнів належність та допустимість виписки як доказу, однак такі доводи є безпідставними, оскільки вона оформлена у встановленому порядку. Надана виписка підписана електронним підписом банківського працівника. Згідно із Законом «Про електронні довірчі послуги», документ з КЕП має таку ж юридичну силу, як паперовий документ із власноручним підписом. Виписка відображає всі операції за кредитним рахунком відповідача, включаючи надання кредиту, нарахування відсотків та часткові погашення. Тотожність відомостей, що містяться у виписці по рахунку, з даними розрахунку заборгованості, засвідченого підписом уповноваженої особи та відбитком мокрої печатки банку (оригінал перебуває в матеріалах справи), повністю виключає будь-які сумніви у достовірності та належності поданих доказів. Іншими словами, обидва документи відображають одні й ті ж самі показники та були сформовані на підставі єдиної інформаційної бази банку. Саме ця обставина доводить, що надані матеріали є взаємопов`язаними, взаємоперевіряючими один одного та такими, що підтверджують реальність господарської операції. Вимога відповідача надати касові ордери чи видаткові документи є незрозумілою. У випадку кредитних карток чи безготівкового кредитування такі документи не складаються. Видатковий касовий ордер є первинним документом, що використовується для оформлення операцій з видачі готівки з каси. Також незрозумілими є твердження відповідача про те, що виписка нібито не містить інформації про волевиявлення сторін і тому не підтверджує саме кредитний характер коштів. Волевиявлення сторін зафіксоване у самому кредитному договорі, який укладений у письмовій формі та містить усі істотні умови. Виписка ж виконує іншу процесуальну функцію підтверджує надання та користування коштами. Таким чином, саме сукупність договору та виписки утворює належну доказову базу, що виключає будь-які сумніви. Твердження про те, що на рахунок могли надходити «заробітна плата чи перекази від третіх осіб», є не просто необґрунтованим, а й юридично неспроможним. Адже у матеріалах справи наявний офіційний розрахунок заборгованості з підписом та печаткою банку, який чітко відображає суму кредиту, порядок його нарахування та погашення. Цей розрахунок повністю тотожний даним виписки, що виключає можливість плутанини або альтернативного походження коштів. Відповідачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 760,45 грн., жодними належними та допустимими доказами не спростована. 30 вересня 2025 року представником відповідачки адвокатом Новіковим О.П. надані додаткові письмові пояснення по справі, в яких сторона Відповідача повністю заперечує проти задоволення позову, виходячи з позиції, детально викладеної у відзиві на позовну заяву. Ключовим та невирішеним питанням у цій справі залишається невиконання Позивачем свого фундаментального процесуального обов`язку, покладеного на нього частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), а саме доведення обставини, яка є першоосновою та єдиною підставою виникнення спірних правовідносин факту реального надання (видачі) Відповідачу кредитних коштів за кредитним договором № 010/0835/82/91883656 від 13.08.2019 року. Зазначає, що для того, щоб будь-який документ міг слугувати доказом здійснення господарської операції (а надання кредиту є саме такою операцією), він повинен відповідати критеріям первинного документа, встановленим законодавством, а саме частини 1-2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV . Частина 2 цієї статті встановлює вичерпний перелік обов`язкових реквізитів, які повинен містити будь-який первинний документ, складений у паперовій або електронній формі : назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Останній реквізит є ключовим, оскільки саме він засвідчує достовірність документа та покладає відповідальність на конкретну особу за правдивість відображеної в ньому інформації. Аналогічні вимоги містить і Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затверджене Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, яке визначає, що виписки з клієнтських рахунків є регістрами аналітичного обліку і підтвердженням виконаних операцій, а отже, до їх оформлення застосовуються загальні вимоги до облікових документів. Детальний аналіз наданого Позивачем документа під назвою «Виписка по рахунку» свідчить про його повну невідповідність зазначеним вимогам закону: 1. Відсутність будь-якого підпису. На документі немає жодного власноручного підпису уповноваженої особи банку. 2. Відсутність печатки. Документ не містить відбитку печатки банківської установи. 3. Відсутність кваліфікованого електронного підпису (КЕП). На документі немає жодної відмітки, яка б свідчила про його підписання за допомогою КЕП, що є обов`язковою вимогою для електронного документа відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» та статті 100 ЦПК України. 4. Відсутність даних про відповідальну особу. У виписці не зазначено ані прізвища, ані посади особи, яка її сформувала та несе відповідальність за достовірність наведених у ній даних. Таким чином, наданий Позивачем документ є звичайним неавтентифікованим роздруком з невідомої комп`ютерної програми, який не має жодної юридичної сили. Він не може вважатися первинним документом у розумінні Закону № 996-XIV, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, що дозволяють ідентифікувати відповідальну особу та підтвердити достовірність інформації. Не відповідачє цей документ і вимогам закону по кожному обов`язковому реквізиту. Згідно з позовною заявою та анкетою-заявою, кредитний договір було укладено 13.08.2019 року на суму 20 000 грн. Відповідно, обов`язком Позивача є доведення факту зарахування або видачі Відповідачу цієї суми після вказаної дати. Однак, надана Позивачем виписка охоплює період з 13.08.2019 по 22.02.2023, але перша операція у ній датована 27.08.2019 року. У виписці відсутня будь-яка транзакція, яка б свідчила про зарахування на рахунок Відповідача кредитних коштів у сумі 20 000 грн. Документ починається з операцій списання коштів («% сплачені за користування кредитом», «Страховий платіж») та зарахування коштів для погашення («Постійний переказ з іншого рахунку»). Іншими словами, документ відображає лише наслідки (нарахування відсотків, часткові погашення), але не містить жодних відомостей про першопричину виникнення боргу факт надання кредиту. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, обов`язок кредитодавця полягає у наданні грошових коштів. Поки цей обов`язок не виконано та не доведено належними доказами, у позичальника не виникає кореспондуючого обов`язку з повернення коштів та сплати процентів. Подання настільки неповної та формально дефектної виписки викликає обґрунтовані сумніви у добросовісності Позивача. Будь-яка банківська установа здатна сформувати повну, належним чином засвідчену історію операцій за будь-яким рахунком. Вибіркове надання даних, яке починається вже після дати нібито виданого кредиту, може свідчити або про відсутність доказів такої видачі, або про намагання приховати від суду обставини, що можуть бути невигідними для Позивача. Також не погоджується з посиланнями предстанвика позивача на відповідну практику Верховного Суду, оскільки згадувані Постанови ухвалені у справах з відмінними обставинами справи та за різними обсягом наданих доказів. Пвторно заявляє клопотання про визнання надану Позивачем копію «Виписки по рахунку» (додаток №7 до позовної заяви) неналежним та недопустимим доказом у справі № 490/3399/24 з огляду на наступні підстави: виписка не містить жодних відомостей про ключову обставину, яку має довести Позивач, факт первісного надання (зарахування) Відповідачу кредитних коштів у сумі 20 000 грн. Таким чином, цей документ не підтверджує виникнення у Відповідача боргового зобов`язання; наданий документ не є первинним документом, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, встановлених статтею 9 Закону № 996-XIV, зокрема підпису або іншого ідентифікатора відповідальної особи. Він не є ані оригіналом письмового доказу, ані його належним чином засвідченою копією (стаття 95 ЦПК України), ані електронним доказом, підписаним КЕП (стаття 100 ЦПК України). Отже, він не може прийматися судом до уваги. Просить суд задовольнити дане клопотання та виключити зазначений документ з числа доказів, на яких може ґрунтуватися судове рішення. Щодо нібито «суперечливої» позиції Відповідача - то Позивач вказує на суперечність у тому, що Відповідач визнає факт існування договору, але заперечує факт видачі кредиту. Жодної суперечності в такій позиції немає. Відповідач не заперечує факту підписання анкети-заяви про приєднання до умов кредитування. Однак, кредитний договір за своєю правовою природою є реальним договором, тобто права та обов`язки сторін виникають не з моменту його підписання, а з моменту реальної передачі грошових коштів. Підписання договору лише створює для кредитодавця обов`язок надати кошти, а для позичальника обов`язок їх прийняти. Обов`язок з повернення коштів виникає лише після їх фактичного отримання. Позиція Відповідача є послідовною: договірні наміри були, але доказів виконання банком свого основного обов`язку надання коштів Позивачем не надано. Щодо відсутності «контррозрахунку» з боку Відповідача - то аргумент Позивача про те, що Відповідач не надав контррозрахунок заборгованості, є спробою перекласти тягар доказування з Позивача на Відповідача, що прямо суперечить статті 81 ЦПК України. Обов`язок надавати контррозрахунок виникає тоді, коли сторона не погоджується з розміром доведеної заборгованості. У даній справі Відповідач заперечує не розмір боргу, а сам факт його виникнення. Вимагати розрахунок боргу, існування якого не доведено, є юридичним нонсенсом. Підсумовуючи викладене, сторона Відповідача наголошує, що вся доказова база Позивача зводиться до одного документа «Виписки по рахунку», який є: формально нікчемним, оскільки не відповідає обов`язковим вимогам до первинних документів; змістовно неповним, оскільки не містить доказів ключової обставини факту видачі кредитних коштів. Позивач не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок довести обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Його посилання на судову практику є некоректними, а інші доводи неспроможними. 14.10.2025 року представником позивача надано додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що аргументи відповідача викладені у додаткових поясненнях не відповідають дійсності та не спростовують докази наведені у позовній заяви. Т вердження відповідача зводяться до того, що позивач нібито не довів факту видачі кредитних коштів, а банківська виписка не є належним доказом. Будь-яке твердження про "відсутність доказів видачі коштів" є незрозумілим, коли в матеріалах справи наявні подані позивачем докази, а саме: - Копія Заяви про відкриття рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0835/82/91883656 від 13.08.2019; - Копія паспорта споживчого кредиту; - Копія витягу з правил банківського обслуговування; - Копія розписки про отримання картки; -Копії паспортних даних та ІПН Відповідача; -Копія Виписки по рахунку Відповідача; -Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 010/0835/82/91883656 від 13.08.2019. Усі ці документи становлять єдину взаємопов`язану систему доказів. Відповідач в свою чергу не заперечує факту отримання кредиту чи користування рахунком, але зосереджується на формальних зауваженнях до оформлення документів. При цьому, виписка формується в електронній системі банку, це офіційний електронний документ який фіксує кожну операцію по рахунку, достовірність якого забезпечується самим механізмом банківського обліку. Надана Виписка також містить електронний підпис із цифровою комбінацією та часовими позначками, що додатково підтверджено при сумнівах у її справжності. Також, оригінал розрахунку заборгованості, наявний у матеріалах справи, повністю тотожний даним виписки, що додатково підтверджує їх достовірність і офіційне походження. Твердження відповідача, що у виписці відсутня операція видачі кредиту є перекрученням фактичних обставин. Видача кредиту фіксується через створення кредитного ліміту або рахунку, а не завжди окремим платіжним записом. Факт користування рахунком і здійснення погашень є прямим підтвердженням отримання кредиту. Тому при користуванні кредитним лімітом і сплати відсотки за ним, твердження Відповідача дещо незрозумілі. Якщо відповідач вважає, що кошти не були зараховані, вона повинна довести це належними доказами експертизою, альтернативною випискою і т.п. Жодного з таких доказів не подано. У свою чергу матеріали справи повністю доводять, що кредитний договір укладено, рахунок відкрито, рух коштів відображено, нарахування і погашення відбувалися, заборгованість існує. В свою чергу, позиція відповідача це голослівні твердження без будь яких доказів. 14 жовтня 2025 року представником відповідачки адвокатом Новіковим О.П. надані додаткові письмові пояснення по справі, суть яких зводиться до аналогічних заперечень щодо належності та допустимості наданої виписки по рахунку, недоведення позивачем факту надання кредитних коштів, викладених раніше. Зазначає про м аніпулятивне \~ \~ \~ \~використання \~ \~ \~ \~судової \~ \~ \~ \~ практики позивачем , заперечує \~ \~ \~ \~факту \~ \~ \~ \~повернення \~ \~ \~ \~коштів \~ \~ \~ \~за \~ \~ \~ \~інкримінованим кредитним \~ \~ \~ \~договором. Сторона Відповідача категорично заявляє, що [PERSON] заперечує факт здійснення нею будь-яких платежів саме в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором № 010/0835/82/91883656, який вона не укладала та за яким не отримувала коштів. Позивач, у свою чергу, не надав жодного первинного бухгалтерського документа (квитанції про сплату, платіжного доручення з підписом Відповідачки, меморіального ордера). Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача направив через "Електронний суд" заяву, у якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Новіков О.П. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просить відмовити у задоволенні позову з підстав, визначених у заявах по суті справи та відзиві на позов. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: approved