Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

До Ружинського районного суду Житомирської області надійшла вищезазначена заява. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Гарбарук І.М. Ухвалою суду від 24.09.2025 заяву залишено без руху і надано їй строк для усунення недоліків. 07.10.2025 заявницею усуненні недоліки зазначені в ухвалі суду. Ухвалою суду від 08.10.2025 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження у закритому судовому засіданні. У судовому засіданні 21.10.2025 заявниця заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судовому засіданні 21.10.2025 [PERSON] не заперечував щодо свого усиновлення, вказав, що називає заявницю «мама [PERSON] », у нього не має нікого з рідних та близьких, з дядьком [PERSON] , який був призначений його піклувальником до досягнення повноліття він не спілкується з 2013 року та не підтримує будь-яких зв`язків. У заяві від 21.10.2025 [PERSON] просив подальший розгляд справи здійснювати без його участі, оскільки він перебуває на військовій службі в ЗСУ. Ухвалою суду від 21.10.2025 замінено заінтересовану особу Ружинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на Добропільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 23.10.2025 на адресу суду надійшла заява Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про слухання справи за відсутності їх представника. Заявниця у заяві від 12.11.2025 просила розгляд справи здійснювати без її участі, заяву просила задовольнити з підстав, викладених в останній. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши письмові докази у справі їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з таких підстав. Фактичні обставини встановлені судом. Заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, має задовільний стан здоров`я, що підтверджено медичним висновком від 12.09.2025, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах (довідка КНП Ружинська лікарня від 12.09.2025 року), судимостей не має, про що свідчить витяг з аналітичної системи МВС від 11.09.2025 (а.с. 36-38). Заявниця має постійну реєстрацію та проживає за адресою: [ADDRESS] , проживає спільно з [PERSON] , що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади від 12.09.2025 (а.с.13, 17) та відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №169 від 15.09.2025 (а.с 26). Житлові умови заявниці належні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, що підтверджено актом обстеження умов проживання №23 від 12.09.2025 (а.с. 39). Заявниця володіє житловим будинком за адресою реєстрації площею 73,5 кв.м., право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.07.2019, та вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №173622707 від 12.07.2019 (а.с. 31, 32). [PERSON] є власницею іншого нерухоме майно, зокрема земельними ділянками площею 5 га, що підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серії ЖТ №077353, №077352, серії ЯБ №855286 (а.с.33-35 ). Заявниця працює прибиральницею службових приміщень у Бистрицькому ліцеї Ружинського селищної ради Житомирської області, має позитивну характеристику з місця роботи, де зарекомендувала себе відповідальною, пунктуальною, сумлінною особою, без шкідливих звичок, має сталий дохід (а.с. 27-30). [PERSON] , [INFO] , до повноліття вважався дитиною-сиротою. Батько [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а.с.19). У позовній заяві вказано, що мати [PERSON] з 1995 року відвідувала його лише декілька разів. Мати [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим 29.01.2007 (а.с. 20). Після смерті матері догляд здійснювала бабуся [PERSON] , 1938 року народження, яка була призначена опікуном над малолітнім [PERSON] на підставі рішенням виконкому Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області №29 від 13.03.2007 (а.с. 21). Бабуся [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.07.2009 (а.с.22). Після смерті опікуна [PERSON] піклувальником [PERSON] був призначений [PERSON] , що підтверджується розпорядженням голови районної державної адміністрації Житомирської області №506 від 21.08.2009 (а.с. 23). Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 05.11.2013 у справі №2/291/597/13 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 24). [PERSON] проживала з [PERSON] в одній сім`ї, опікувалася ним, займалася його вихованням, матеріальним утриманням. Заявниця не має власних дітей. [PERSON] подав нотаріально засвідчену заяву про те, що він дає свою згоду на його усиновлення (а.с. 45). Відповідно до медичної довідки [PERSON] є здоровим. Заявниця бажає усиновити [PERSON] , щоб не лише фактично бути його матір`ю, а й юридично стати нею, бути вписаною у свідоцтво про народження як мати, і відповідно набути взаємних прав та обов`язків, визначених законодавством для батьків та дітей. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України, у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що у зв`язку із включенням у СК України правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. Згідно положень ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Частиною 4 ст. 224 СК України передбачено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що заявниця опікувалася дитиною (з раннього дитинства), виховувала та утримувала її. Створила всі належні умови для розвитку [PERSON] , ставилася до нього, як до свого рідного сина. З [PERSON] у заявниці склалися гарні, теплі відносини, вона дуже прив`язана до нього, а він - відповідно до неї. [PERSON] називає її «мама [PERSON] », і не дивлячись на те, що вже є повнолітньою особою проживає разом з нею. Заявниця відповідає вимогам, які ставляться до усиновлювачів. У судовому засіданні встановлено, що різниця у віці між заявницею та повнолітнім [PERSON] складає двадцять два роки. Заявниця постійно піклується про [PERSON] , цікавився його побутом та життям. Своїх дітей заявниця немає. Так, судом встановлено, що [PERSON] не має на меті іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку між нею і [PERSON] . У судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що між заявницею [PERSON] та повнолітнім [PERSON] дійсно існують близькі сімейні відносини, як між матір`ю та сином, рішення про усиновлення є свідомим вибором як усиновлювача, так і усиновлюваного, різниця у віці між ними складає двадцять два роки, перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення заявником повнолітнього у судовому засіданні не встановлено, вказані особи не мають на меті іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку між собою. Оцінивши представлені докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище заявниці, мотиви, на підставі яких вона бажає усиновити повнолітню особу та те, що заявниця виховувала [PERSON] з раннього дитинства, наявність завіреної згоди усиновлюваної особи - [PERSON] , особу повнолітнього, суд виснував про можливість задоволення заяви та оголошення заявниці [PERSON] усиновлювачем [PERSON] . З огляду на викладене вище, суд вважає можливим також задовольнити вимогу заявниці про зміну запису відомостей про неї як матір усиновленої особи. Відповідно до ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до частин 1-3 статті 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Згідно з ч. 7 ст. 314 ЦПК України, усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За правилами ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявниці.

Outcome: approved