Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У квітні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами в загальному розмірі 95 100 грн. та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.03.2024 року між позичальником, яким є [PERSON] та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладений Договір про надання споживчого кредиту №22157-03/2024, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.07.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами Договору кредиту. Кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, у свою чергу відповідачкою порушено умови кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість у розмірі 39 000 грн. 19.09.2024 між ТОВ «АВАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором у сумі 39 000 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 12 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 27 000грн. Крім того, 18.04.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено Договір позики №7271060, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 18 700 гривень, які він зобов`язався повернути до 07.07.2024. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу №11-01/2024 та 18.09.2024 додаткову угоду № 8 до нього, у зв`язку з чим останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 56 100 грн., з яких: 18 700 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 28 050 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування позикою, 9 350 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики № 7271060 в розмірі 56 100 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.05.2025 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Відповідачем письмовий відзив не подано, у зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладений Договір про надання фінансового кредиту №22157-03/2024, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти на власні потреби клієнта у розмірі 12 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.07.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами Договору кредиту. 19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним кредитним договором у сумі 39 000 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 12 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 27 000 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.09.2024 позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 18.04.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено Договір позики №7271060, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 18 700 гривень, які він зобов`язався повернути протягом 80 днів, тобто до 07.07.2024 року. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11-01/2024 та 18.09.2024 додаткову угоду до Договору факторингу №11-01/2024, згідно якої останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 8 від 17.10.2024 до Договору факторингу №11-01/2024 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 56 100 грн., з яких: 18 700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 050 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 9 350 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). А отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за кредитними договорами №22157-03/2024, 7271060. Після відступлення права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Судом було встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого в останньго утворилася заборгованість за Кредитним договором №22157-03/2024 в сумі 39 000 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 12 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 27 000 грн., за Договором позики №7271060 в розмірі 56 100 грн., з яких: 18 700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 050 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 9 350 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved