Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У вересні 2025 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс»(далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») було укладено кредитний договір №104068010 від 03 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 300 грн, на умовах строковості, платності, а позичальник зобов`язався повернути вказані суми та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах визначених договором. Вказує, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до\~умов договору\~відступлення прав\~вимоги \~ №\~09Твід 30 вересня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №104068010 від 03 червня 2021 року у розмірі 38\~599,54 грн, з яких: 10\~315\~грн заборгованість за тілом кредиту, 26\~637,54 грн заборгованість за відсотками, 1 647 грн заборгованість за комісійними винагородами. З урахуванням\~викладеного,\~позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, серед іншого в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернулися конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення, про що суд 13 листопада 2025 року постановив ухвалу. Процесуальні дії у справі 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом 03 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 104068010 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором L37246 (03.06.2021), який відображений у Електронному примірнику договору. Відповідно до умов Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.1 Договору) (арк. спр. 11-14). Сума кредиту (загальний розмір) становить 11 300 гривень. Кредит надається строком на 30 днів з 03 червня 2021 року (строк кредитування). Термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03 липня 2021 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору). Комісія за надання кредиту: 2 147 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом: 6 780 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування за користування кредитом: 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.6 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору або проценти за базовою ставкою, визначеною п. 1.6 Договору (п.2.2.1 Договору). Пролонгація строку кредитування вказаного в п. 1.3 Договору здійснюється на пільгових або стандартних (базових умовах). Для продовження строк кредитування на пільгових умов позичальник має вчинити дії передбачені у розділі 6 Правил надання фінансових кредитів, які розміщенні на вебсайті Товариства tengo.com.ua), у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1 Договору). Пролонгація на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користуванні кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору (п. 2.3.1.2 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (арк. спр. 15 на звороті-16). Графіком платежів за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр.15). Платіжним дорученням від 03 червня 2021 підтверджується перерахування кредитних коштів, згідно договору №104068010 у розмірі 11 300 грн на рахунок № [NUMBER] отримувачем за яким є [PERSON] (арк. спр.17). 30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №09Т, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників визначених у реєстрі прав вимоги, про що також складений акт приймання-передачі реєстру прав вимоги від 23 липня 2024 року (арк.спр.20-22, 26). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №09Т від 30 вересня 2021 року, від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №104068010 станом на 10 вересня 2021 на загальну суму 38\~599,54 грн., з яких: 10\~315\~грн заборгованість за тілом кредиту, 26\~637,54 грн заборгованість за відсотками, 1 647 грн заборгованість за комісійними винагородами (арк. спр. 18-19, 27). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з статтею 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~статтею 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у\~матеріалах справи\~доказами \~підтверджується та\~сторонами не\~оспорюється факт\~ переходу\~права грошової\~вимоги відпервісного\~ кредитора\~ до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором №104068010 від 03 червня 2021 року, укладеними між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~частиною першою\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 104068010 від 03 червня 2021 року. Вказаний договір про споживчий кредит укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), як відображений у Електронному примірнику договору. 03 червня 2025 року кредитні кошти перераховані відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем. У подальшому позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за вказаним договором. У підписаному відповідачем договорі визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія за надання кредиту, строк повернення коштів, умови пролонгації договору на стандартних та пільгових умовах, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти, проценти за користування ними, комісію, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість договором № 104068010 від 03 червня 2021 року, яка становить 38\~599,54 грн., з яких: 10\~315 грн заборгованість за тілом кредиту, 26\~637,54 грн заборгованість за відсотками, 1 647 грн заборгованість за комісією. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснено в межах строку кредитування з урахуванням пролонгації договору на пільгових та стандартних умовах (пункти 2.3.1.1 та 2.3.1.2), за погодженою відсотковою ставкою. Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надав. Відтак суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2\~422,40,20 грн. Позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. 05 травня 2025 року укладено договір про надання правової допомоги №01-05/05 з адвокатом (ФОП) [PERSON] , а згодом додаткову угоду до нього від 31 липня 2025 року, якою зокрема доповнено розділ 4 «Порядок здійснення розрахунків», а саме, що оплата послуг здійснюється після надання послуг, що підтверджується відповідним актом про надання послуг, складеним на підставі опису наданих послуг (робіт) (арк. спр.37-39, 40). Відповідно до детального опису виконаних робіт згідно договору №01-05/05 від 05 травня 2025 року, акту надання послуг №632 на підтвердження факту надання правової допомоги, адвокатом надані послуги, пов`язані із правовим аналізом спірних правовідносин (консультацій), підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором та додатків до неї, подання позовної заяви до суду, на що витрачено 4 години. Вартість послуг - 5 000 гривень (арк. спр. 41, 42). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15). Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судового засіданні представник позивача не брав, відтак розмір заявлених витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн, є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі та ціною позову. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (38\~599,54 грн), відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~судовий збір\~за подання\~позовної заяви\~у розмірі2\~422,40 грн (3 028 х 0,8=2\~422,40) та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved