Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася 08.09.2025 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18.07.2013 року виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 17. Вказує на те, що від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Протягом уже довгог часу між ними зникло порозуміння, постійно виникали конфліктні ситуації, через що фактичні шлюбні відносини зійшли нанівець та припинились. Позивачка та відповідач припинили подружні стосунки і проживають окремо протягом довгого часу, шлюб існує формально. З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 вересня 2025 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.10.2025 року. (а.с.16) У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, 01.10.2025 скерувала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просить призначити справу до судового розгляду. (а.с.20) Відповідач [PERSON] , в підготовче судове засідання також не прибув, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення повістки про виклик до суду за адресою місця реєстрації. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2025. (а.с.22). У судове засідання 06.11.2025 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи. Позивачка [PERSON] не прибула, скерувала на адресу суду заяву, про підтримання позовних вимог, в якій просить задоволити їх в повному обсязі. Просить розгляд справи провести без її участі, згідна на заочний розгляд справи. Після розірвання справи просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, зокрема шляхом поміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб сайті Судова влада. Відзиву на позов не подав, заяв чи клопотань про відкладення не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та про що судом постановлена ухвала. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 18.07.2013 у виконавчому комітеті Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №17. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2013. (а.с.12). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 29.06.2017 (а.с.10). На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved