Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 29968,55 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредита у розмірі 16100,00 грн, боргу за відсотками у розмірі 1,78 грн, заборгованості по комісії 13866,77 грн, та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20.10.2020 між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4305014006. 15.05.2025 на підставі договору про відступлення укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 29968,55 грн. З метою захисту своїх прав як нового кредитора за борговими зобов`язаннями відповідача звертається до суду та просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 29968,55 грн. Ухвалою судді від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду, відповідачу встановлено строк для подання відзиву. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, в судове засідання не з`явився. Згідно з п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.10.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4305014006, згідно якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 16100,00 грн, на строк 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.5). 15.05.2024 АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги у відповідності до яких позивач набув права вимоги до боржників, у тому числі за договором позики від 20.10.2020 №4305014006, на підставі договору факторингу №НІ/11/19-ф. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20.10.2020 №4305014006 за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 29968,55 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредита у розмірі 16100,00 грн, боргу за відсотками у розмірі 1,78 грн, заборгованості по комісії 13866,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач указує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями відповідача, уклавши договір факторингу №НІ/11/19-ф від 15.05.2024 з АТ «ТАСКОМБАНК». Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тож враховуючи зазначене, судом встановлено, що 20.10.2020 між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4305014006, право вимоги за яким позивач отримав уклавши договір факторингу №НІ/11/19-ф від 15.05.2024 з АТ «ТАСКОМБАНК». Водночас, матеріали справи не містять належних доказів, що станом на момент укладення договору факторингу №НІ/11/19-ф від 15.05.2024 до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової вимоги первісного кредитора ТОВ «ФК\~«ЦФР» до боржника [PERSON] за договором №4305014006 від 20.10.2020 на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Матеріали справи не містять доказів набуття права вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» за договором позики від №4305014006 від 20.10.2020 (зокрема договорів факторингу з відповідними реєстрами боржників). Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором позики №4305014006 від 20.10.2020 перед ТОВ «ФК «ЦФР» у зв`язку з укладенням договору факторингу №НІ/11/19-ф від 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed