Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У серпні 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований\~тим,\~що 24\~квітня 2025\~року [PERSON] \~уклала із\~ТОВ «СТАР\~ФАЙНЕНС ГРУП»\~договір про\~надання фінансового\~кредиту №\~154092-04/2025,\~відповідно до\~якого отримала\~кредит у\~розмірі 19000\~гривень шляхом\~безготівкового переказу\~на її\~банківський рахунок.\~Вказуючи,\~що у\~зв`язку\~з невиконанням\~відповідачкою належним\~чином умов\~договору у\~неї виникла\~заборгованість в\~загальному розмірі\~41132\~гривні,\~яка складається\~із заборгованості\~за тілом\~кредиту в\~розмірі 19000\~гривень, за процентами\~ 12632\~гривні,\~за пенею\~ 9500\~гривень, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі (а. с. 10). Відповідачка та її представниця у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання та відзив на позов не подавали. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою від 13 листопада 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 24 квітня 2025 року відповідачка [PERSON] звернулася до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» із заявкою-анкетою клієнта на отримання фінансового кредиту (а. с. 26-27). Того ж дня відповідачка уклала із ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» договір про надання фінансового кредиту № 54092-04/2025 (далі Кредитний договір, Договір), відповідно до умов якого отримала кредит на суму 19000 гривень на строк 120 днів (до 21 серпня 2025 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою, шляхом безготівкового переказу на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в розмірі 10 % від суми кредиту, що дорівнює 1900 гривень, згідно з узгодженим між сторонами графіком. Договір укладений на умовах його строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 Договору). Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом в розмірі 0,90 % в день (пункт 1.4 Договору). У пункті 3.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом та комісія за видачу кредиту здійснюється згідно з Графіком платежів, в дату платежу, який є невід`ємною частиною цього Договору. У випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України (пункт 5.3 Договору). Кредитний договір, підписаний електронними підписами сторін, зокрема, відповідачки шляхом введення одноразового ідентифікатора Y194, про що свідчить пункт 8 Договору. Також у Договорі вказаний номер електронного платіжного засобу відповідачки №4731 [NUMBER] До Договору як Додаток № 1 додані Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які також підписані електронними підписами сторін (а. с. 36-37). На виконання умов Договору від 24 квітня 2025 року ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» перерахувало кошти в сумі 19000 гривень на банківську картку відповідачки № [NUMBER] (номер транзакції в системі iPay.ua 721079469) (а. с. 42). Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 03 листопада 2025 року банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я відповідачки [PERSON] (а. с. 68). Із виписки по вказаному рахунку відповідачки видно, що 24 квітня 2025 року на належну їй картку були зараховані 19000 гривень (а. с.69). ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторони кредитного договору досягнули згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачене право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» видно, що заборгованість [PERSON] за Договором № 154092-04/2025 від 24 квітня 2025 року становить 41132 гривні, з яких заборгованість за тілом кредиту 19000 гривень, заборгованість за процентами 12632 гривень, заборгованість за пенею 9500 гривень (а. с. 6). Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти, перераховані їй на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернула їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, що нею фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 19000 гривень є підставними і підлягають до задоволення. Також, виходячи зі змісту Договору, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають до задоволення і з відповідачки слід стягнути 12632 гривні процентів. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив також стягнути з відповідачки неустойку у розмірі 9500 гривень. За змістом стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки\~може бути\~грошова сума,\~рухоме і\~нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вказане, нарахована позивачем неустойка у розмірі 9500 гривень, сплата якої передбачена Договором, підлягає списанню і в цій частині позовних вимог слід відмовити. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка складається з основної суми боргу та процентів за користування кредитними коштами, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 039-25 від 01 серпня 2025 року з додатком №1, акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №39-25 від 01 серпня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Колесніковою І. О. на виконання умов договору про надання правової допомоги №039-25 від 01 серпня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ПТ №4441 від 03 січня 2025 року та ордер від 25 серпня 2025 року (а. с. 46-55). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідачка та її представниця відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляли, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовували. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений частково (76,9 %), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1862 гривні 83 копійки (2422,4 грн * 76,9 % = 1862,83 грн) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5383 гривні (7000 грн * 76,9 % = 5383 грн). На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу\~України та

Outcome: partial