Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2017 було розірвано. В даному шлюбі у сторін є повнолітній син [PERSON] , [INFO] , та двоє неповнолітніх дітей дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2019 у справі № 607/18798/19 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку\~(доходу)\~платника\~аліментів, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] ,\~ [INFO] , повноліття. У зв`язку із досягненням [PERSON] ,\~ [INFO] , повноліття, виконавче провадження № 65913441 про примусове виконання даного рішення суду було закінчене. Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Однак, досягнути домовленості з приводу утримання дітей із їх батьком не вдається. Повноцінне матеріальне забезпечення потреб дітей пов`язане із значними фінансовими затратами, зокрема, на харчування, придбання одягу, санітарно-гігієнічних засобів, задоволення побутових потреб. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, враховуючи, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дітей та не надає матеріальну допомогу на їх утримання, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засіданні позивач та її представник не з`явилися, однак представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що з 14 жовтня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2017 було розірвано. В даному шлюбі у сторін по справі є діти: повнолітній син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.07.2006), неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.10.2008 та неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.02.2013. Позивач [PERSON] разом зі своїми дітьми зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] , про що свідчить Інформація про осіб зареєстрованих за адресою [ADDRESS] станом на 24.07.2025 за № 3984. Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2019 у справі № 607/18798/19 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку\~(доходу)\~платника\~аліментів, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] ,\~ [INFO] , повноліття. Судом з`ясовано, що у зв`язку із досягненням [PERSON] ,\~ [INFO] , повноліття, виконавче провадження № 65913441 про примусове виконання даного рішення суду було закінчене, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2025. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дітей та не надає матеріальну допомогу на їх утримання, а тому, є усі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~статті 51\~Конституції України та статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач є працездатним та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по утриманню дітей. У зв`язку із тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний їй надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Отже, визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням можливостей відповідача, який є працездатним,\~вважає, що слід задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] ,\~ [INFO] , повноліття. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved