Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Заступник керівника Рівненської окружної прокуратури Грисюк Ю.І. в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 19 травня 2025 року, просить усунути перешкоди власнику Рівненській міській раді у здійсненні права користування та розпорядження комунальним майном шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна приміщення (група приміщень), нежитлові приміщення, літ. «Пд/А-5» площею 86,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2824356156060); зобов`язати [PERSON] повернути територіальній громаді міста в особі Рівненської міської ради протирадіаційне укриття № 67778, що вбудоване в зазначені приміщення підвального поверху будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовано тим, що згідно даних відділу з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації та наявної у відділі облікової документації фонду захисних споруд цивільного захисту, розташованих на території Рівненської міської територіальної громади, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] розташоване протирадіаційне укриття, розрахунковою місткістю 37 осіб та площею 85 кв.м, що вбудоване в 5-поверхову будівлю. Однак, відповідно до даних, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказані нежитлові приміщення підвального поверху будинку [ADDRESS] перебувають у приватній власності. Неправомірність набуття у 2001 році ВАТ «Рівнефармація» (правонаступником якого є ТДВ «Рівнефармація») права власності на комунальне майно протирадіаційне укриття № 67778, приватизація чи передача в оренду якого не допускається, встановлена у межах розгляду справи № 918/744/23. Постановою від 12 червня 2024 року у справі № 918/744/23 Верховним Судом ухвалено рішення про зобов`язання ТДВ «Рівнефармація» повернути Рівненськіц міській раді протирадіаційне укриття № 67778, площею 85 кв.м, що знаходиться у приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового будинку [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили та 03 липня 2024 року було видано судовий наказ про зобов`язання ТДВ «Рівнефармація» повернути Рівненськвій міській раді спірне протирадіаційне укриття № 67778. Однак, 20 серпня 2024 року відділом ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судовий наказ було повернуто стягувачу без виконання у зв`язку з відчуженням ТДВ «Рівнефармація» приміщення, у якому знаходиться протирадіаційне укриття. 20 липня 2023 року ТДВ «Рівнефармація» на підставі договору купівді-продажу відчужила на користь [PERSON] частину спірних підвальних приміщень площею 77,9 кв.м п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . Надалі, 03 листопада 2023 року між ТДВ «Рівнефармація» та [PERSON] укладено договір про поділ нерухомого майна, в результаті якого [PERSON] передано нежитлові приміщення загальною площею 86,2 кв.м, що складають цілий окремий об`єкт «Нежитлові приміщення, літ. «Пд/А-5», що складається лише з нежитлових приміщень підвального поверху. 29 січня 2025 року [PERSON] спірні нежитлові приміщення, літ. «Пд/А-5» загальною площею 86,2 кв.м, що знаходяться в [ADDRESS] та складаються з усього належного йому підвального приміщення, продав [PERSON] . Державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на нежитлові приміщення, літ. «Пд/А-5» (підвал), розташовані по [ADDRESS] , які є захисною спорудою цивільного захисту протирадіаційним укриттям № 67778, фактично позбавляє територіальну громаду міста Рівне можливості користуватися та розпоряджатися майном, яке є коммунальною власністю, а також перешкоджає належному виконанню державної функції цивільного захисту населення, яка є пріоритетною в умовах воєнного стану, що, в свою чергу, призводить до порушення встановлених державою гарантій забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди, для збереження їх життя та здоров`я під час військової агресії. \~ У письмових поясненнях представник третьої особи [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що позивачем не надано доказів того, що власником протирадіаційного укриття на момент його приватизації була саме держава Україна в особі Рівненської міської ради та що Рівненська міська рада здійснювала управління спірними приміщеннями на момент його приватизації. За відсутності належних відомостей про перебування спірного приміщення на момент його приватизації у власності (володінні) держави в особі Рівненської міської ради негаторний позов позивача є безпідставним. Ухвалою від 08 січня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 13 січня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Протокольною ухвалою від 10 березня 2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі. Ухвалою від 10 березня 2025 року судзакрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 23 квітня 2025 року суд задовольнив заяву Рівненської окружної прокуратури про забезпечення позову. Ухвалою від 28 квітня 2025 року суд за клопотанням Рівненської окружної прокуратури замінив первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] . Ухвалою від 26 травня 2025 року суд повернувся до стадії підготовчого провадження, прийняв заяву Рівненської окружної прокуратури про зміну предмета позову. Ухвалою від 18 червня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор позов підтримала та додатково пояснила, що спірне приміщення, приватизоване ТДВ «Рівнефармація» як підвальне, є протирадіаційним укриттям № 67778. Власником спірного приміщення є територіальна громада міста Рівне в особі Рівненської міської ради. Верховний Суд у справі № 918/744/23 констатував незаконність приватизації протирадіаційного укриття, недобросовісність дій ТДВ «Рівнефармація» при приватизації цього майна та необхідність його повернення власнику. Верховним Судом також зроблено висновок, що незаконна приватизація спірного приміщення не спричиняла жодних наслідків, крім передбачених ст.228 ЦК України, а належним способом захисту прав власника та володільця протирадіаційного укриття № 67778 територіальної громади міста Рівне в особі Рівненської міської ради є повернення спірних підвальних приміщень Рівненській міській раді. ТДВ «Рівнефармація», знаючи, що спірне підвальне приміщення є протирадіаційним укриттям і щодо незаконності його приватизації наявний спір у суді, відчужило об`єкт [PERSON] [PERSON] , після відкриття провадження у справі про зобов`язання його повернути об`єкт нерухомого майна, відчужив підвальне приміщення [PERSON] . Такі дії ТДВ «Рівнефармація», [PERSON] та [PERSON] спричинили перешкоди для виконання рішення суду у справі № 918/744/23. З моменту вибуття у 2001 році з комунальної власності протирадіаційного укриття, що вбудоване у підвальні приміщення будинку, на спірні підвальні приміщення тричі виготовлявся технічний паспорт. В технічних паспортах змінювалася площа приміщень в результаті здійсненої реконструкції та наявності похибок у проведених вимірах. Однак, продані [PERSON] . [PERSON] нежитлові приміщення є тим самим об`єктом нерухомого майна та складаються з усього належного ТДВ «Рівнефармація», а надалі [PERSON] підвального приміщення. Ні в [PERSON] , ні в [PERSON] не було жодних перешкод для ознайомлення з вимогами законодавства щодо захисних споруд цивільного захисту та виявлення, що підвальні приміщення є саме такою спорудою. На будівлі біля входу у спірні приміщення наявна табличка, яка інформує, що це протирадіаційне укриття, саме приміщення має лише один вхід та не має жодного вікна. Спірні підвальні приміщення були предметом спору в судах, про що наявна інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень. В засобах масової інформації та на стендах постійно публікуються списки укриттів. Проявивши розумну обачність, відповідач міг і повинен був знати про те, що ТДВ «Рівнефармація» та [PERSON] не могли законно набути право власності на об`єкт цивільного захисту. Набувши всупереч чіткої заборони законодавства щодо приватизації протирадіаційних споруд у приватну власність підвальне приміщення аптеки, що фактично являється протирадіаційним укриттям, відповідач фактично має право на власний розсуд користуватися спірним майном, в тому числі закрити приміщення та не допускати в нього сторонніх осіб. Наразі вхід до протирадіаційного укриття облаштовано гратами, які замкнено на замок, а інформаційна табличка щодо уповноваженої особи та місцезнаходження ключів від укриття відсутня. У період воєнного часу інтереси громади і суспільства щодо забезпечення цивільного захисту населення є переважаючими у порівнянні з приватними інтересами відповідача. Представник позивача позов підтримала та просить задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що відповідач є власником спірного майна та володільцем за принципом реєстраційного підтвердження. За територіальною громадою міста Рівне в особі Рівненської міської ради право власності на протирадіаційне укриття не зареєстроване, а тому позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав. Відповідач набув майно у власність в законний спосіб, не заперечує щодо утримання об`єкта нерухомого майна як укриття та приведення його у належний стан. Натомість, позивачем доказів того, що власник не допускає населення до укриття, не надано. Акти про неналежне утримання об`єкту цивільного захисту не складалися. Пропорційним втручанням держави у право відповідача на мирне володіння майном було б зобов`язання власника надати доступ до протирадіаційного приміщення. Як першочерговий покупець [PERSON] , так і [PERSON] є добросовісними набувачами спірного майна. В жодному документі на спірне приміщення не зазначалося, що це протирадіаційне укриття, під арештом майно не перебувало, візуально приміщення виглядає як звичайне підвальне приміщення. Під час розгляду справи в господарському суді [PERSON] до участі у справі не залучали, хоча він вже був на той час власником спірного приміщення. Доводи щодо недобросовісності відповідача [PERSON] грунтуються лише на припущеннях. Представник третьої особи заперечує проти задоволення позову та пояснив, що спірне підвальне приміщення не є протирадіаційним укриттям, оскільки підвал таким укриттям бути не може, тим більше у житловому будинку. У разі проведення відповідних ремонтних робіт спірне приміщення можливо використовувати як просте укриття, однак нині воно таким не є. Прокурор та позивач обрали неналежний спосіб захисту, оскільки цей позов не є негаторним, бо оспорюється право власності відповідача. Не має також підстав стверджувати, що ТДВ «Рівнефармація», відчужуючи спірні приміщення, діяло недобросовісно. На момент відчуження спірного майна [PERSON] діяло законодавство про цивільний захист, яке передбачало можливість перебування об`єктів цивільного захисту у приватній власності, а тому договір відчуження укладений з огляду на норми чинного законодаства. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 26 грудня 2001 року між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради, як продавцем, та Відкритим акціонерним товариством «Рівнефармація», як покупцем, укладений договір купівді-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив нежитлові приміщення загальною площею 202,2 кв.м, з них: нежитлове приміщення загальною площею 116,7 кв.м, що вбудоване в перший поверх п`ятиповерхового цегляного житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення загальною площею 85,5 кв.м, що вбудоване в підвал п`ятиповерхового цегляного житлового буджинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20 липня 2023 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Рівнефармація», як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М., відповідно до умов якого продавцю передано у власність частку нежитлових приміщень першого та підвального поверхів, загальною площею 202,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення підвалу загальною площею 77,9 кв.м, що становить 385/1000 часток нежитлового приміщення. 03 листопада 2023 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» та [PERSON] укладений договір про поділ нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М., за умовами якого сторони домовилися про поділ майна в натурі між ними наступним чином: майно Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» складається з приміщень: І зал обслуговування населення площею 35,3 кв.м, 2- приміщення площею 8,9 кв.м, 3 коридор площею 4,9 кв.м, 4 приміщення площею 16,7 кв.м, 5 приміщення площею 10,6 кв.м, 6 кімната персоналу площею 9,8 кв.м, 7 туалет площею 1,0 кв.м, 8 асистенська кімната площею 15,4 кв.м, 9 приміщення для одержання води площею 6,5 кв.м, 10 приміщення для миття посуду площею 9,0 кв.м, загальною площею 118,1 кв.м, що складають цілий окремий об`єкт «Нежитлові приміщення, літ. «А-5», загальною площею 118,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; майно [PERSON] складається з приміщень: 1 нежитлове приміщення площею 22,7 кв.м, 2 нежитлове приміщення площею 43,6 кв.м, 3 нежитлове приміщення площею 19,9 кв.м, загальною площею 86,2 кв.м, що складають цілий окремий об`єкт «Нежитлові приміщення, літ. «Пд/А-5», загальною площею 86,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . 03 листопада 2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення літ. «Пд/А-5», загальною площею 86,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2824356156060. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у справі № 918/744/23 визнано недійсним договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 455 від 26 грудня 2001 року, укладений між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради та Відкритим акціонерним товариством «Рівнефармація», в частині включення в загальну площу нежитлових приміщень площі 85 кв.м, що являється протирадіаційним укриттям № 67778; зобов`язано Товариство з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67778 площею 85 кв.м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 918/744/23 рішення Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у справі № 918/744/23 в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 455 від 26 грудня 2001 року, укладеного між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради та Відкритим акціонерним товариством «Рівнефармація», в частині включення в загальну площу нежитлових приміщень площі 85 кв.м, що являється протирадіаційним укриттям № 67778, скасовано, в іншій частині рішення Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року усправі № 918/744/23 залишено без змін. 03 липня 2024 року Господарський суд Рівненської області видав у справі № 918/744/23 наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року, яке набрало законної сили 12 червня 2024 року, про зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67778 площею 85 кв.м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . 20 серпня 2024 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. наказ № 918/744/23, виданий 03 липня 2024 року Господарським судом Рівненської області, повернуто стягувачу Рівненській міській раді, оскільки у боржника ТДВ «Рівнефармація» відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі. 29 січня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Цвіркун Л.В., відповідно до якого [PERSON] купив нежитлове приміщення літ. «Пд/А-5», загальною площею 86,2 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право розпоряджатися майном належить лише власникові майна (ч.1 ст.319 ЦК України). Підстави набуття права власності визначені у ст.328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у справі № 918/744/23 встановлено, щ онежитлові приміщення загальною площею 85,5 кв.м, вбудовані в підвал п`ятиповерхового житлового будинку, який знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Директорії, 5, які відчужено в порядку викупу за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2001 року, укладеним між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради та ВАТ «Рівнефармація» (правонаступник ТДВ «Рівнефармація»), є протирадіаційним укриттям № 67778 та обліковується у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації. Відповідач [PERSON] , який не брав участі у справі № 918/744/23, доказів на спростування вказаних обставин суду не надав. Нежитлове приміщення літ.«Пд/А-5», загальною площею 86,2 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 2824356156060), набуте відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 2025 року, є тим самим приміщенням, яке приватизоване ВАТ «Рівнефармація» за договором купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 455 від 26 грудня 2001 року, що встановлено шляхом порівняння технічних характеристик об`єкта нерухомого майна, зазначених у матеріалах технічної інвентаризації КП «Рівненське міське БТІ», технічних паспортах, виготовлених станом на 09 травня 2023 року та станом на 03 листопада 2023 року. Доводи представника третьої особи, що спірне нежитлове приміщення не є протирадіаційним укриттям, оскільки не відповідає вимогам щодо такого виду захисної споруди, жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються. Окрім того, обставини наявності вбудованого у підвал житлового будинку за адресою: м.Рівне, вул.Директорії, 5 протирадіаційного укриття № 67778 встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі № 918/744/23, участь у якій як відповідач брало ТДВ «Рівнефармація». У справі № 918/744/23 Верховний Суд виснував, що на час виникнення спірних правовідносин (укладення договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 455 від 26 грудня 2001 року) закон виключав можливість приватизації (відчуження) зазначених у статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та частині дванадцятій статті 32 Кодексу цивільного захисту України обєктів, якими є захисні споруди цивільного захисту у приватну власність. Нікчемність правочину щодо приватизації спірного майна означає, що жодних юридичних наслідків (крім пов`язаних з його недійсністю), у тому числі перехід права власності, такий правочин не спричиняє, а тому одержане ВАТ «Рівнефармація» у приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване у підвальному приміщенні за адресою: м.Рівне, вул.Директорії, 5 підлягає поверненню державі в особі Рівненської міської ради. Обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України) є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у справі № 918/744/23 зобов`язано ТДВ «Рівнефармація» повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67778 площею 85 кв.м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . Реєстрація права приватної власності [PERSON] на нежитлове приміщення, літ. «Пд/А-5» площею 86,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] перешкоджає виконанню рішення Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у справі № 918//744/23 та, відповідно, перешкоджає Рівненській міській раді користуватися та розпоряджатися своїм майном. За встановлених у справі обставин суд вважає обгрунтованими вимоги про усунення перешкод Рівненській міській раді у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування права приватної власності [PERSON] на спірне нежитлове приміщення та зобов`язання відповідача повернути територіальній громаді міста в особі Рівненської міської ради протирадіаційне укриття № 67778. Доводи представника відповідача та представника третьої особи щодо обрання позивачем неналежного способу захисту суд до уваги не бере. У постанові від 29 травня 2025 року у справі № 918/938/23, на яку посилаються представник відповідача та представник третьої особи, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду дійшов висновку, що особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, який при цьому є захисною спорудою, за принципом реєстраційного підтвердження володіння є володільцем такого об`єкта; натомість держава або територіальна громада, за якими не зареєстроване право власності на такий об`єкт, не є його володільцем. Тому в цьому разі права держави або територіальної громади, які вважають себе власниками такого об`єкта, не можуть захищатися негаторним позовом, оскільки це є позов володіючого власника до неволодіючого невласника. Отже, належному способом захисту у таких випадках відповідає позовна вимога про витребування об`єкта нерухомого майна з чужого володіння в порядку віндикації (п.40 постанови). Разом з тим, матеріалами справи підтверджується статус спірного нежитлового приміщення як протирадіаційного укриття. Згідно зі ст.4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»,\~до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим законом та іншими законами України. Крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема, захисні споруди цивільного захисту. Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Кодексу цивільного захисту України,\~до захисних споруд цивільного захисту належить протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості. Частиною дванадцятою статті 32 Кодексу цивільного захисту України\~передбачено, що захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню). Велика Палата Верховного Суду послідовно дотримується позиції, що у випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Належним способом захисту прав власника у цих випадках є негаторний позов (пункт 230 постанови Великої Палати від 12 вересня 2023 року у справі №910/8413/21). Вказаний у постанові від 29 травня 2025 року у справі № 918/938/23 висновок Верховного Суду суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, а тому судом не враховується. Крім того, обставини, встановлені у справі № 918/938/23, не є аналогічними обставинам, які встановлені судом у справі, що розглядається. У справі, яку розглядає суд, наявне судове рішення, що набрало законної сили, про повернення Рівненський міській раді спірного нежитлового приміщення (протирадіаційного укриття № 67778), яке не виконане, оскільки ТДВ «Рівнефармація» під час розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/744/23 відчужило об`єкт нерухомого майна, щодо якого розглядався спір, [PERSON] , який, в свою чергу, під час розгляду судом цієї справи відчужив його відповідачу [PERSON] . Щодо посилання представника відповідача на пропорційність втручання у право відповідача на мирне володіння майном суд зазначає таке. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує таке втручання легітимну мету; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним такій меті. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення загального ("суспільного", "публічного") інтересу, яким може бути, зокрема, інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства може становити суспільний (загальний) інтерес (рішення у справі "Tregubenko v. Ukraine" від 02.11.2004, заява № 61333/00, пункт 54). Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо добросовісна особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки пропорційності ЄСПЛ, як і з питань наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало заходів втручання у право мирного володіння майном. Необхідність захисту інтересів держави в особі Рівненської міської ради прокурор мотивує тим, що перебування захисної споруди у приватній власності відповідача не забезпечує виконання державної функції цивільного захисту населення, яка є пріоритетною в умовах воєнного стану, що призводить до порушення встановлених державою гарантій забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту для збереження життя та здоровя людей під час військової агресії. Суд погоджується з доводами прокурора, що в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України інтереси громади і суспільства щодо забезпечення цивільного захисту населення, зокрема у період воєнного часу, поза сумнівом є переважаючими та пріоритетними у порівнянні з приватними інтересами, адже питання стосується життя та здоров`я людей. Набувач визнається добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (ч.5 ст.12 ЦК України). На момент укладення між [PERSON] та [PERSON] 29 січня 2025 року договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення підвального поверху будинку [ADDRESS] в Єдиному державному реєстрі судових рішень у вільному доступі наявне рішення Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року та постанова Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 918/744/23 за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, ТДВ «Рівнефармація» про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття № 67778 площею 85 кв.м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . Також в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2025 року про відкриття провадження у справі за позовом заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до [PERSON] , третя особа ТДВ «Рівнефармація», про усунення перешкод у користуванні комунальним майном. Біля входу до приміщення підвального поверху житлового будинку [ADDRESS] табличка із позначенням вказаного приміщення як укриття. З огляду на постійне висвітлюванням засобами масової інформації та органами державної влади і місцевого самоврядування інформації про використання підвальних приміщень будинків для укриття населення, вжиття органами прокуратури заходів щодо повернення незаконно приватизованих захисних споруд у державну чи комунальну власність відповідач, купуючи підвальне приміщення житлового будинку закритого типу (з одним виходом та без вікон), мав можливість ознайомитися із вимогами законодавства щодо захисних споруд та неможливості набуття на нього права власності. Усі вказані обставини у сукупності були очевидними підставами для сумнівів у законності підстав набуття [PERSON] у власність спірного нерухомого майна, але відповідач, попри це, таки уклав з ним 29січня 2025 року договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 листопада 2022 року у справі №\~918/1141/22, законодавчі перешкоди у реалізації можливості приватизації (відчуження) спірного майна у приватну власність, про які сторони договору знали чи повинні були знати,\~ставить під сумнів їх добросовісність. Оскільки позивач не проявив добросовісної та розумної обачності при придбанні спірного нерухомого майна, набуття ним права власності на таке нерухоме майно не може вважатися правомірним. Враховуючи, що суд встановив обставини, які свідчать про недобросовісність відповідача як набувача спірного нерухомого майна, посилання представника відповідача на порушення його права на мирне володіння майном та непропорційне втручання у право власності не заслуговують на увагу, оскільки для застосування критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном та критерію пропорційності такого втручання у право набувача майна вагоме значення має визначення добросовісності/недобросовісності набувача майна, а повернення власникові майна від недобросовісної особи не може становити для останньої індивідуальний і надмірний тягар. З огляду на встановлені у справі обставини на наведені мотиви позов належить задовольнити повністю. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 4844,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved