Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому просила стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) на її користь суму страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 94470,50 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою судді від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У подальшому 07.07.2025 на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшла заява з проханням залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , який первісно був третьою особою у вказаній справі. Разом з поданою заявою позивачка надала позовну заяву про зміну підстави позову, в якій просила стягнути з відповідачів 1. Моторного (транспортного) страхового бюро України та 2. [PERSON] на її користь 94470,50 грн страхового відшкодування (регламентної виплати). Ухвалою суду від 08.08.2025 задоволено клопотання позивачки та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Змінені позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 01.03.2024 позивачка є власником автомобіля «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] . 21.12.2024 о 23:58, у м. Городня по вул. Перемоги, біля будинку №74, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo S60», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. При цьому [PERSON] керував указаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер 2279» (результат становить 0,97 проміле). Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.9 а, п. 12.1 Правил дорожнього руху. Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2025 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, факт дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження транспортного засобу позивачки та вина [PERSON] підтверджені судом. Власником автомобіля «Volvo S60», номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Звітом автотоварознавчого дослідження транспортного засобу №255/24 від 08.01.2025 установлено, що вартість ремонту автомобіля позивачки без урахування коефіцієнту зносу складає 174500,64 грн. Матеріальний збиток, завданий позивачці, як власнику пошкодженого транспортного засобу, складає 94470,05 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки склала 94470,05 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] станом на день дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, оскільки останній є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Згідно із положеннями п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на момент вчинення ДТП, учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України; відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому законом. Позивачка, посилаючись на норми ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, вказує, що вона має право на відшкодування шкоди. Захист цього права у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. Отже, в порядку визначеному Законом України «Про страхування» Моторно (транспортне) бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів. Оскільки [PERSON] є учасником бойових дій, то шкоду задану ним повинно відшкодувати МТСБУ із фонду захисту потерпілих. У порядку ст. 13 Закону №1961 позивачка 07.03.2025 звернулася до МТСБУ з відповідною заявою, в якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди в результаті ДТП, яка сталася 21.12.2024 за участю транспортного засобу [PERSON] . Належне відшкодування позивачка просила перерахувати на відповідні реквізити. У заяві позивачка також повідомила, що взаєморозрахунки між нею та [PERSON] не проводилися, останній є учасником бойових дій, що документально підтверджується. Крім цього, позивачка вказала, що її цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , застрахована згідно з полісом страхування №219672446 (ПАТ «НАСК «ОРАНТА»). До заяви позивачка долучила необхідний пакет документів. 16.04.2025 електронною поштою позивачка отримала відмову МТСБУ у здійсненні регламентної виплати. Відмова мотивована пп6 п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-ІХ. Вказану відмову позивачка вважає незаконною та такою, що порушує її право на отримання належного відшкодування, завданої їй шкоди. Оскільки відмова мотивована Законом України №3720-ІХ, який вступив у дію тільки 01.01.2025, а ДТП мало місце 21.12.2024, а тому спірні правовідносини регулюються Закони України №1961-ІV, що діяв на момент ДТП. Також законні підстави для відмови їй у виплаті відсутні. У відмові зазначено, що позивачка порушила обов`язок зберігати пошкоджений автомобіль у такому стані, в якому він знаходиться після ДТП. Також зазначено, що підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати є невиконання потерпілим своїх обов`язків, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини їх настання або розмір заподіяної шкоди. Також у відмові роз`яснено право позивачки звернутися до винуватця ДТП із вимогою про відшкодування шкоди. На думку позивачки, вона подала належні документи щодо факту ДТП, його винуватця, розміру заподіяного збитки, отже немає жодних підстав вважати, що має місце неможливість установлення факту ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Позивачка, посилаючись на норми цивільного законодавства України, норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Рішення Конституційного Суду України, практику Верховного Суду України, вважає, що шкоду, завдану їй, як потерпілій від дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язано відшкодувати МТСБУ, але з урахуванням відмови МТСБУ у здійсненні страхового відшкодування, звертається до суду із вимогою про стягнення шкоди із винуватця ДТП [PERSON] . У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. 13.11.2025 представник позивачки адвокат Селюх А. В. подав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заява представника позивачки про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки судом задоволена. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача 1 Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач 1 повідомлений належним чином, про причини неявки представника відповідача 1 суд не повідомлений. Відповідач 2 [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач 1 повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Новик М. С. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову в частині вимог до [PERSON] , з посиланням на позицію, викладену у відзиві на позов та у письмових поясненнях від 20.09.2025. 25.06.2025 від відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов письмовий відзив, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову до МТСБУ мотивуючи це тим, що позивачкою не були виконані вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 79-84 том 1). 14.07.2025 від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якій остання зазначає, що наведені у відзиві обставини не відповідають дійсності. Так, після її звернення до МТСБУ ніхто з нею не зв`язувався, її заява тривалий час не була розподілена, аварійного комісара до місцезнаходження її транспортного засобу не направлялося. Посилання представника відповідача-1 на судову практику не можна брати до уваги, оскільки ці справи не є аналогічними до її позову. Факт вини [PERSON] підтверджений рішенням суду, розмір, заподіяної їй шкоди теж документально підтверджений (а. с. 125-128, 147-150 том 1). 03.09.2025 від співвідповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому співвідповідач заявлені позивачкою позовні вимоги до себе не визнає, вважає їх незаконними та необґрунтованими, мотивуючи це тим, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2021 №1961-ІV був чинним до 01.01.2025, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-ІХ, визнано таким, що втратив чинність 21.05.2024. З огляду на дату настання страхового випадку, а саме того, що дорожньо-транспортна пригода відбулася 21.12.2024, до правовідносин сторін у справі підлягають застосуванню положення Закону №1961-ІV, а не положення Закону №3720-ІХ, на які посилається МТСБУ у відповіді на звернення позивачки про здійснення страхового відшкодування. Зазначена обставина та аналіз правових підстав для відмови у здійсненні виплати, свідчить про неправомірність відмови у виплаті страхового відшкодування позивачці. Також [PERSON] звертає увагу, що нормами Закону №1961-ІV передбачено дії учасників ДТП та страховика у випадку настання дорожньо-транспортної події, при цьому сторони правовідносин повинні діяти добросовісно, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує своє право на отримання відшкодування, завданої йому експлуатацією наземного транспортного засобу, шкоди, не виконує покладені на нього Законом обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Оскільки [PERSON] має статус учасника бойових дій, а тому відповідно до Закону, звільнений від обов`язку страхувати свою цивільну відповідальність. На думку співвідповідача, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП, повинен нести страховик (страхова компанія) та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, і лише в разі її перевищення в межах різниці відповідальності, може нести особа, з вини якої сталася ДТП. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому Законом №1961-ІV порядку, оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Заявлена в позові сума до відшкодування в розмірі 94470,50 грн не допускає необхідності стягнення з [PERSON] додатково будь-яких грошових сум у розмірі різниці, непокритої сумою страхового відшкодування, яке має сплатити МТСБУ. Посилання позивачки про необхідність стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної наслідками ДТП із [PERSON] як учасника бойових дій, є безпідставними. Натомість, стягнення такої шкоди із МТСБУ буде відповідати приписам чинного законодавства, що діяли на момент настання страхового випадку. Крім цього, позивачкою не надано доказів розміру коштів, які були використані для відновлення належного їй транспортного засобу, які саме запчастини були використані, сума витрачених коштів на ремонт/відновлення також не зазначена. Не визначено розміру фактично понесених витрат, вказана лише абстрактна сума відновлювального ремонту, як і майбутніх витрат, що будуть понесені позивачкою на відновлення пошкодженого майна. Посилаючись на висновки Верховного Суду, [PERSON] зазначає, якщо потерпілий до звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди або в ході розгляду справи за його позовом, відновив свій автомобіль і з певних причин не подбав про отримання доказів придбання нових деталей та доказів відновлювального ремонту, то в такому разі відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення витрат, які потрібно зробити для відновлення автомобіля. У такому разі позивачка має право на відшкодування фактичних витрат на ремонт автомобіля, але таких доказів нею не надано. У зв`язку з викладеним, [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, в частині вимог до нього, відмовити в повному обсязі (а. с. 190-197 том 1). 09.09.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив співвідповідача [PERSON] , в якій остання зазначає, що доказами у справі доведено факт завдання [PERSON] матеріальної шкоди, внаслідок вчинення ДТП та пошкодження її автомобіля. Розмір шкоди визначений ліцензованим спеціалістом, також підтверджено факт сплати нею за відновлення транспортного засобу. Звіт ліцензованого спеціаліста ФОП [PERSON] від 08.01.2025 містить детальний опис та фіксацію пошкоджень її транспортного засобу. Вказані у звіті пошкодження, повністю збігаються із пошкодженнями, що перелічені в схемі ДТП, яка складена працівниками поліції. Факт відновлення автомобіля теж підтверджено документально. Отже, розмір заподіяної шкоди позивачці підтверджений документально належними доказами. Позивачка звертає увагу суд, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не повідомив МТСБУ про ДТП, а вона як людина, яка не має юридичної освіти, не знала про обов`язок повідомляти про страховий випадок МТСБУ, а тому після фіксування всіх пошкоджень та отримання висновку про розмір шкоди, здійснила відновлення свого автомобіля. Позивачка наполягає, що вона як потерпіла має право на відшкодування збитків, їй не принципово за чий рахунок відбудеться це відшкодування чи за рахунок МТСБУ чи за рахунок [PERSON] . Враховуючи викладене, позивачка вважає, що заперечення [PERSON] проти позовних вимог є наміром ухилитися від обов`язку відшкодувати, завдану ним шкоду (а. с. 205-207 том 1). 18.09.2025 позивачкою [PERSON] була подана заява про забезпечення позову по вказаній цивільній справі. Ухвалою суду від 23.09.2025 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля марки «VOLVOS60 2521», 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] . 25.09.2025 до суду надійшли письмові пояснення співвідповідача [PERSON] , зміст яких зводиться до того, що він позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та незаконними. Наводить мотиви, аналогічні мотивуванню, викладеному в його відзиві на позов від 03.09.2025 (а. с.1-6 том 2). 13.10.2025 на адресу суду від адвоката Селюха А. В., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , надійшла письмова заява від 09.10.2025 про уточнення позовних вимог, в якій представник позивачки просить прийняти уточнену позовну заяву до розгляду та долучити її до матеріалів справи. В уточненій позовній заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди (збитку) 158755,56 грн, заподіяної позивачці внаслідок пошкодження транспортного засобу «Опель Зафіра», номерний знак [NUMBER] , під час ДТП, що сталася 21.12.2024. Крім цього, представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки 10000,00 грн у компенсацію витрат, понесених на професійну правничу допомогу та 1588,00 грн в рахунок сплати судового збору. Обставини та підстави заяви обґрунтовані з посиланням на норми Цивільного кодексу України, а саме Главу 82. У додатках до заяви про уточнення позовних вимог надана заява про залишення без розгляду позову в частині заявлених вимог до відповідача МТСБУ у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована не була. Ухвалою суду від 05.11.2025 про закриття підготовчого судового засідання і призначення справи до судового розгляду, серед іншого, було відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви від 09.10.2025, поданої представником позивачки адвокатом Селюхом А. В.,задоволено заяву представника позивачки адвоката Селюха А. В. від 09.10.2025 про залишення без розгляду позову в частині заявлених вимог до відповідача МТСБУ про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати), 12.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення по справі, зі змісту яких убачається, що зі звіту про оцінку №255/24 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 08.01.2025, оригінал якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, вартість ремонту автомобіля «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , після його пошкодження у ДТП складає 174500,64 грн, в тому числі ПДВ 15745,08 грн, а тому відповідач повинен компенсувати позивачці майнову шкоду (збиток) в сумі 158755,56 грн за мінусом ПДВ. Оскільки вимоги до МТСБУ залишені без розгляду, а тому в порядку ст. 22, ст. 1192 Цивільного кодексу України особа, якій завдано в результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092 вартість матеріального збитку визначається, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження комплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає, чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ. Отже, у спірному випадку вартість майнового збитку, завданого позивачці, внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП, яка сталася з вини відповідача, повинна в цілому останнім і компенсуватися, оскільки транспортний засіб відповідача не був застрахований. Відповідач учинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння і навіть, якби його транспортний засіб був застрахований, то до нього МТСБУ чи страховик мали б право регресу. Вартість ремонту автомобіля позивачки складає 158755,56 грн без ПДВ та повинна бути компенсована за рахунок відповідача в силу вимог ст. 22, ст. 1166, ст. 1192, ст. 1194 Цивільного кодексу України. Представник позивачки, посилаючись на правові висновки Верхового Суду України, просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування майнової шкоди (збитку) 158755,56 грн, заподіяного позивачці внаслідок пошкодження транспортного засобу «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , під час ДТП, що сталася 21.12.2024. Також представник позивачки просить стягнути з відповідача 10000 грн у компенсацію витрат, понесених на професійну правничу допомогу та 1588,00 грн в рахунок оплати судового збору (а. с. 93-98 том 2). Заслухавши та з`ясувавши позицію позивачки, представника позивачки адвоката Селюха А. В., представника відповідача [PERSON] адвоката Новика І. М., вивчивши письмові матеріали справи та письмові докази, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що транспортний засіб засобу «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , 2009 року випуску, належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.03.2024 (а. с. 18, 45 том 1). 21 грудня 2024 року о 23:58, у м. Городня по вул. Захисників Перемоги, біля будинку №74, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo S60», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. При цьому [PERSON] керував указаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер 2279» (результат становить 0,97 проміле). Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, 2.9а, Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 17.02.2025 по справі №732/2235/24, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова набрала законної сили 28.02.2025 (а. с. 21-22 том 1, матеріали справи № 732/2235/24) (а. с. 30-32 том 1). Ці дані підтверджуються матеріалами справи № 732/2235/24 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , яку було оглянуто в судовому засіданні. [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням Адміністрації Державної прикордонної служби України серії [NUMBER] (а.\~с.\~24, 198 том 1). [PERSON] 07 березня 2025 року звернулася до Моторного (транспортного бюро) України із заявою, в якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 грудня 2024 року у м. Городня на вул. Захисників Перемоги, біля буд. 74, за участю транспортного засобу «Volvo S60», номерний знак [NUMBER] , водій якого не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Також заявниця зазначила, що взаєморозрахунки між нею та [PERSON] не проводилися. Цивільна відповідальність її, як власника автомобіля «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , станом на момент ДТП була застрахована згідно з полісом №219672446 (ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Інші договори страхування нею не укладалися. До заяви [PERSON] додала перелік відповідних документів: копію паспорта, довідки РНОКПП, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію довідки органу поліції про належність «Volvo S60», копію постанови суду, звіт про оцінку, акт виконаних робіт з відновлення автомобіля, платіжні реквізити (а. с. 25-28 том 1). Моторне (транспортне) страхове бюро України на ім`я [PERSON] за вих. №3-01б/9895 від 16.04.2025 надіслало відмову у відшкодуванні шкоди. З тексту відмови встановлено, що МТСБУ розглянуло повідомлення [PERSON] від 18.03.2025 щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.12.2024 за участю транспортного засобу марки «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] . Відповідно до пп.1 п. 43.1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720, МСТБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, щодо якого на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно із п. 31.4 ст. 31 вказаного Закону водії, причетні до ДТП, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика ( у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ). Відповідно до інформації та документів, наданих заявницею, транспортний засіб марки «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , станом на дату звернення до МТСБУ, є відновленим. Отже, заявницею не виконані вимогу п. 31.4 ст. 31 Закону №3720, а саме не збережено пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) Також заявницю проінформовано, що вона має право в порядку ст. 1187 Цивільного кодексу України вимоги відшкодування шкоди з особи, відповідальної за скоєння ДТП (а. с. 29 том 1). З дослідженого в судовому засіданні звіту про оцінку №255/24 від 08.01.2025, автотоварознавчого дослідження транспортного засобу та додатків до нього, складеного СПД «Щербатий А. А.» встановлено, що 26 грудня 2024 року було проведено огляд транспортного засобу «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , за участю власника транспортного засобу [PERSON] та іншого учасника ДТП [PERSON] . За висновками звіту вартість ремонту вказаного автомобіля після ушкодження складає 174500,64 грн, матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ легкового автомобіля «Opel Zafira», VINW0L0AHM7592125172, номерний знак [NUMBER] , складає 94470,50 грн , в тому числі ПДВ 15745,08 грн (а. с. 33-67 том 1). Згідно з актом виконаних робіт №1, дата не зазначена, виконавець Архангельська Наталя Іванівна, замовник [PERSON] , транспортний засіб «Opel Zafira», номерний знак [NUMBER] , загальна вартість виконаних робіт із ремонту автомобіля складає 94470,50 грн (а.\~с.\~20 том 1). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачкою та відповідачами є відносини, які пов`язані із страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виплатою страхового відшкодування (правовідносини у сфері страхування). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на земних транспортних засобів» (чинного станом на 21.12.2024), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.33.3. ст. 33 вказаного Закону (чинного станом на 21.12.2024) водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Як установлено у судовому засіданні позивачка в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на земних транспортних засобів» не звернулася до свого страховика ПАТ «НАСК» ОРАНТА» або МТСБУ та не повідомила про настання дорожньо-транспортної пригоди. До того ж, позивачка як водій, причетний до дорожньо-транспортної пригоди проігнорувала обов`язок зберігати пошкоджене майно (транспортний засіб) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Виходячи із аналізу положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторного (транспортного) страхове бюро України правомірно відмовило позивачці у страховому відшкодуванні (регламентній виплаті). Частиною 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відтак, позивачка у цій справі, звертаючись з позовними вимогами до страховика про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати), зобов`язана була дотриматися порядку звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, що нею не було дотримано. Водночас, позивачка не позбавлена права на захист шляхом безпосереднього пред`явлення вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вищенаведене і те, що предметом позову є спір щодо правовідносин саме у сфері страхування, а тому у задоволенні позову [PERSON] до відповідача [PERSON] , слід відмовити. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, тобто сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них, в іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони, тобто доказування є юридичним обов`язком сторін, зокрема і відповідача. Принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19). Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, а тому й відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України сплачених судових витрат. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved