Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

29.07.2025 року представник ТОВ "ФІНПРОМ\~МАРКЕТ" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 73189469 від 20.02.2025 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.02.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №73189469, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., строком на 30 днів (з 20.02.2025 року по 21.03.2025 року), зі сплатою процентів у розмірі 0,700% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 26.06.2025\~року між\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" укладено договір факторингу №26/06/25, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за договором про надання коштів у кредит №73189469 від 20.02.2025 року. Відповідач не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 22470,00 грн., яка складається з: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 420,00 грн. сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн. сума заборгованості за комісією, 14000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про\~надання коштів\~у кредит\~№73189469\~від 20.02.2025\~року у розмірі 22470,00 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі та відповідача, до суду направила відзив, в якому зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково, погоджується з розміром тіла кредиту 7000 грн. та процентів 420 грн., однак не погоджується з заборгованістю за пенею/неустойкою 14000 грн. та комісією 1050 грн. Вказує на те, що позов містить вимоги щодо стягнення з відповідача пені/неустойки, нарахування яких в період дії в Україні воєнного стану є забороненим. Також зазначила, що вимога про стягнення з відповідача 1050 грн. комісії за надання кредиту не підлягає задоволенню, оскільки нарахована на підставі нікчемних умов кредитного договору. Посилаючись на викладене просила позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 73189469 від 20.02.2025 року в розмірі 7420 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.\~526,\~527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч. 2\~ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050\~ЦК України\~застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, 20.02.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №73189469, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., строком 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,700%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1050,00 грн.). У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокове користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора електронного підпису, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Того ж дня, банк на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». 26.06.2025\~року між\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" укладено договір факторингу №26/06/25, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за договором про надання коштів у кредит №73189469 від 20.02.2025 року. Із матеріалів справи слідує, що відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 22470,00 грн., яка складається з: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 420,00 грн. сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн. сума заборгованості за комісією, 14000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Між тим, суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, у зв`язку з наступним. Оцінюючи доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування та стягнення\~пені/неустойки за договором про надання коштів у кредит №73189469 від 20.02.2025 року, укладеному відповідачем з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», оскільки\~воно проводилось з лютого 2025 року, тобто в період воєнного стану, що прямо суперечить пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд зазначає наступне. Так, дійсно сторони договору обумовили сплату пені в розмірі 4,00% на залишок заборгованості за тілом кредитом, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення. Пеня не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК\~та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Здійснюючи тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 зазначив, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені, а тому доводи представника відповідача в цій частині знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. За такого, суд вважає, що вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею/неустойкою з відповідача на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" в розмірі 14000 грн. не підлягають задоволенню. Що стосується доводів представника відповідача про безпідставне нарахування кредитодавцем комісії у розмірі 1050,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті\~1\~та частини 2 статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16\~затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Аналізуючи умови договору про надання коштів у кредит №73189469 від 20.02.2025 року, суд дійшов висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем договором передбачено одноразове нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 травня 2024 року у справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до відповідача підлягають частковому задоволенню у розмірі 8470,00 грн., яка складається із: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 420,00 грн. сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн. сума заборгованості за комісією. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи слідує, що позивач поніс наступні витрати: 2422,40 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3500 грн. на професійну правничу допомогу, відповідач поніс 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у відповіді на відзив просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вони є значно завищеними і не потребують значної витрати часу. Крім того зазначив, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. перевищують суму отриманого відповідачем кредиту у 142,86%, а тому є завищеними та неспівмірними до предмету позову. Із матеріалів справи слідує, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення 22470,00 грн., до задоволення підлягає сума в розмірі 8470,00 грн., що становить 37,7 %. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 913,12 грн. (2422,40 х 37,7%) понесених судових витрат на сплату судового збору. Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то враховуючи заперечення позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з позивача на користь відповідача - 5000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial