Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27.11.2021 у розмірі 38 716, 25 грн та понесені судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3639,22 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27.11.2021 між банком та відповідачем укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Згідно з умовами Угоди, відповідачу надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, сума встановленої кредитної лінії - 13200,00 грн; процентна ставка - 35,99 % річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки. Відповідно до умов Угоди, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості перед банком. Банк вживав заходів досудового врегулювання спору, а саме направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості, однак відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов Угоди позичальником не усунуті. За таких обставин, АТ «СЕНС БАНК» змушене звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Крім того, про місце, дату та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.11.2021 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір /а.с.16-17/. Згідно з умовами кредитного договору для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasteCard Debit World строком дії 5 років, сума встановленої кредитної лінії складає 13 200,00 грн., максимальний ліміт кредиту складає 200 000,00 грн., процетна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки - 35,99 %. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу (у разі його наявності) згідно з умовами Договору. Згідно з довідкою про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , ІПН [NUMBER] , підписав Угоду № 631918749 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невідємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», шляхом ОТП-паролю - аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (4804) , який йому було надіслано 27.11.2021 на мобільний номер телефону [NUMBER] /а.с.18/. Факт переказу коштів [PERSON] підтверджується копією виписки з рахунку № [NUMBER] /а.с.19-22/. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, АТ «Альфа-Банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк». 26.04.2025 АТ «Сенс Банк» направило [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 631918749 /а.с.23/. Вимога залишилась без задоволення, у зв`язку з чим АТ «Сенс Банк» звернулось до суду. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 38 716,25 грн, з яких 25 282,83 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 13 420,37 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 13,05 грн.- овердрафт. Розмір заборгованості підтверджується копією виписки з рахунку № [NUMBER] /а.с.19-22/. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, позовні вимоги не спростував, суд вважає що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про таке. З п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вище зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17.10.2018 року по справі за № 301/1894/17. Аналогічні правові висновки були зроблені у постанові Верховного Суду № 826/1216/16 від 27 червня 2018 року. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: -Копію договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладеного між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» в особі керуючого партнера Лойфера А.Е., згідно з яким за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п. 1.1.1. та п. 1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) за підготовку і подання позовної заяви до суду у розмірі 375,00 грн, за отримання рішення суду у розмірі 225,00 грн, комісійну винагороду від стягнутих коштів на користь замовника у розмірі 7,85 %; -Копію довіреності № 023786/25 від 03.02.2025, якою АТ «СенсБанк» уповноважило адвоката Полетаєву Т.Ю. представляти інтереси довірителя; -Копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Враховуючи, що позивачем не надано суду документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також зважаючи на те, що позивачем видано довіреність на представництво у суді його інтересів адвокатом Полетаєвою Т.Ю., при цьому у матеріалах справи відсутні докази того, що остання перебуває у трудових відносинах або ж є членом АО «Смарт Лекс», суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 639,22 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягенню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved