Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» у квітні 2021 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 11339867000 від 24.04.2008 року у розмірі 19008,36 дол.США та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.04.2008 року [PERSON] уклала із Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (поточне найменування АТ «Укрсиббанк») кредитний договір № 11339867000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 58000,00 дол. США, а відповідач зобов`язалася щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати щомісячних ануїтентних платежів у розмірі 705,00 дол. США, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 24.04.2024 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору) та сплачувати проценти у порядку та розмірі, передбаченому кредитним договором (п. 1.3 кредитного договору). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами наданими траншем 1 позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 12,5% річних. За кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у підвищеному розмірі, а саме нараховуються проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення простроченої суми основного боргу. У відповідності до п. 6 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» подвійні проценти не нараховуються банком у разі прострочення споживачем виконання кредитних зобов`язань у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність (п.п. 1.3.3 кредитного договору). Відповідно до п. 10.5 кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії та/або пені, у разі нарахування. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснювала щомісячних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила прийняті на себе договірні зобов`язання. У цьому зв`язку АТ «Укрсиббанк» звернувся із позовом до суду про стягнення боргу з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] у розмірі 60372,09 дол. США, що станом на 03.04.2009 року за курсом НБУ еквівалентно 464865,12 грн. та відшкодування судових витрат. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.07.2009 року по справі № 2-2209/09 встановлено наявність невиконаних кредитних зобов`язань позичальника перед банком, позов банку задоволено та вирішено стягнути на користь АТ «Укрсиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість у розмірі 60372,09 дол. США, що еквівалентно 464865,12 грн. та судові витрати. Після набрання рішенням законної сили були отримані та передані на виконання органів ДВС виконавчі листи. Однак, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною. Станом на 18.03.2021 року залишаються не погашеними кредит у розмірі 50993,21 дол. США, проценти за користування кредитними коштами (що нараховані відповідно до умов договору та ст. 1048 ЦК України) у розмірі 22795,29 дол. США, та проценти за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за три роки до подання позову у розмірі 19008,36 дол. США, з розрахунку процентної ставки 25% річних за період з 18.03.2019 року по 29.02.2020 року, та процентної ставки 12,5% за період з 01.03.2020 року по 18.03.2021 року (період дії карантину). У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Розпорядженням керівника апарату суду № 01-09/940/24 від 15.03.2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 766/5817/21. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, справа №766/5817/21 надійшла до провадження судді Шестакової Я.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2024 року прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2024 року здійснено перехід до розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24.04.2008 року [PERSON] уклала із Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (поточне найменування АТ «Укрсиббанк») договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 11339867000 від 24.04.2008 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 58000,00 дол. США до 24.04.2024 року. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,50% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. За кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки 12,50%. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору. У відповідності до п. 6 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» подвійні проценти не нараховуються банком у разі прострочення споживачем виконання кредитних зобов`язань у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність (п.п. 1.3.3 кредитного договору). Відповідно до п. 10.5 кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії та/або пені, у разі нарахування. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснювала щомісячних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила прийняті на себе договірні зобов`язання. У цьому зв`язку АТ «Укрсиббанк» звернувся із позовом до суду про стягнення боргу з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] у розмірі 60372,09 дол. США, що станом на 03.04.2009 року за курсом НБУ еквівалентно 464865,12 грн. та відшкодування судових витрат. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.07.2009 року по справі № 2-2209/09 встановлено наявність невиконаних кредитних зобов`язань позичальника перед банком, позов банку задоволено та вирішено стягнути на користь АТ «Укрсиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість у розмірі 60372,09 дол. США, що еквівалентно 464865,12 грн. та судові витрати. Після набрання рішенням законної сили були отримані та передані на виконання органів ДВС виконавчі листи. Однак, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між Банком та фізичною особою виникли правовідносини з кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення з позичальника заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за три роки до звернення з позовною заявою у розмірі 19008,36 дол. США за розрахунку процентної ставки 25% річних за період з 18.03.2019 року по 29.02.2020 року, та процентної ставки 12,5% за період з 01.03.2020 року по 18.03.2021 року (період дії карантину), тобто стягнення на підставі\~статті 625 ЦК України\~відсотків нарахованих за невиконання грошового зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, підтвердженої рішенням суду. У згаданому вище рішенні, в судовому порядку встановлено обставину, що відповідач, [PERSON] , порушила грошове зобов`язання, що виходячи з положень ЦК України є підставою для застосування до неї правових наслідків, встановлених договором або законом, та, зокрема, у вигляді нарахування та стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних за ст. 625 ЦК України до погашення заборгованості. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У даному випадку, зобов`язання між сторонами виникло з Договору, за яким Відповідач зобов`язався розрахуватися з Позивачем на умовах, визначених сторонами. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625\~ЦК врегульовано\~правові наслідки\~порушення грошового\~зобов`язання,\~які мають\~особливості.\~Так,\~відповідно до\~наведеної норми\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~3\~%\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19). Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.07.2009 року, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 60732,09 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 464865,12 грн. та 821,91 грн. судового збору. Водночас, жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на теперішній час відповідач у повному обсязі виконала рішення Дніпровського районного суду м. Херсона № 2-2209/09 від 14.09.2009 року та повернула позивачу встановлену даним рішенням суму заборгованості у розмірі 60732,09 дол. США, ними суду не надано. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання [PERSON] своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що вимоги позивача про сплату відповідачем заборгованості за процентами за прострочення грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 11339867000 від 24.04.2008 року, є правомірними. З огляду на те, що відповідач порушила вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~статті 625 ЦК України. Розмір відсотків, які має бути сплачено відповідачем на користь позивача за порушення грошового зобов`язання, визначено п. 1.3 Договору про надання споживчого кредиту № 11339867000 (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) від 24.04.2008 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, Станом на 18.03.2021 року залишаються не погашеними кредит у розмірі 50993,21 дол. США, проценти за користування кредитними коштами (що нараховані відповідно до умов договору та ст. 1048 ЦК України) у розмірі 22795,29 дол. США, та проценти за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за три роки до подання позову у розмірі 19008,36 дол. США, з розрахунку процентної ставки 25% річних за період з 18.03.2019 року по 29.02.2020 року, та процентної ставки 12,5% за період з 01.03.2020 року по 18.03.2021 року (період дії карантину). Перевіривши правильність розрахунку позивача заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за період з 18.03.2019 року по 29.02.2020 року за ставкою 25%, за період з 01.03.2020 року по 18.03.2021 року (12,5%), судом зроблено висновок, що стягненню підлягають проценти в загальній сумі 18857,64 дол. США. Розрахунок здійснювався наступним чином: 1)12183,75 дол. США за період з 18.03.2019 року до 29.02.2020 року включно за ставкою 25% річних, що розраховується за формулою: [%] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] / 100% * [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. За період з 18.03.2019 року по 31.12.2019 року (289 днів) сума відсотків за користування кредитом складає 10093,86 дол.США (розраховано за формулою: 50993,21 дол.США * 25% річних / 100% * 289 днів / 365 днів = 10093,86 дол.США). За період з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року (60 днів) сума відсотків за користування кредитом складає 2089,89 дол. США (розраховано за формулою: 50993,21 дол. США * 25% річних / 100% * 60 днів / 365 днів = 2089,89 дол.США). 2)6673,89 дол. США за період з 01.03.2020 року до 18.03.2021 року включно за ставкою 12,5% річних, що розраховується за формулою: [%] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] / 100% * [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. За період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року (306 днів) сума відсотків за користування кредитом складає 5329,21 дол. США (розраховано за формулою: 50993,21 дол.США * 12,5% річних / 100% * 306 днів / 366 днів = 5329,21 дол.США). За період з 01.01.2021 року по 18.03.2021 року (77 днів) сума відсотків за користування кредитом складає 1344,68 дол. США (розраховано за формулою: 50993,21 дол. США * 12,5% річних / 100% * 77 днів / 365 днів = 1344,68 дол.США). Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, відповідач, в свою чергу, відомостей, що заборгованість погашена чи свого розрахунку заборгованості суду не надала, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 11339867000 від 24.04.2008 року у розмірі 18857,67 дол. США, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З платіжної інструкції № 0019994527 від 06.04.2021 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 7966,12 грн. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (18857,64 /19008,36*100)= 99,21 %, отже 7903,19 грн. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial