Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Романків І.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ домоволодіння, земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину цього нерухомого майна та стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь 1/2 вартості транспортного засобу марки "Opel" моделі "Vivaro", 2008 року випуску. В обгрунтування позову зазначено, що в період з 10 січня 2006 року по 03 жовтня 2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі за рахунок спільних грошових коштів подружжя, вони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також транспортний засіб марки "Opel" моделі "Vivaro", 2008 року випуску. Право власності на нерухоме та рухоме майно зареєстровано за відповідачкою [PERSON] . Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка та транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, на підставі ст. 60, 69 СК України просив визнати за ним право власності на 1/2 частину майна і стягнути з відповідачки на його користь половину вартості транспортного засобу. Відповідачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Вишневський М.С., подала відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що [PERSON] позовні вимоги визнає частково в частині поділу домоволодіння і земельної ділянки. Щодо поділу транспортного засобу не визнає зовсім, оскільки автомобіль було відчужено за час перебування у зареєстрованому шлюбі, кошти використані на потреби сім`ї. 10 жовтня 2025 року представником позивача подано позовну заяву про зміну предмета позовної заяви у якій він просив визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину цього майна. 10 жовтня 2025 року представником позивача подано клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. 14 жовтня 2025 року представником позивача подано заяву пр залишення без розгляду питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки ці кошти відповідачкою сплачені добровільно. 21 жовтня 2025 року представником відповідачки подано заяву про визнання позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою судді від 27 березня 2025 року задоволено клопотання представника відповідачки адвоката Вишневського М.С. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. За клопотаннями представників сторін судові засідання неодноразово відкладалися. У судове засідання, призначене на 11 листопада 2025 року позивач, представник позивача не прибули. Справу просили розглянути без їх участі про що на адресу суду направили письмове клопотання. Відповідачка, представник відповідачки у судове засідання не прибули , справу просили розглянути за їх відсутності. про що представником відповідачки направлено на адресу суду письмове клопотання. Участь у судових засіданнях є правом , а не обов`язком сторін по справі. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] у період з 10 січня 2006 року по 03 жовтня 2024 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішеня Рогатинського районного суду Івано-Франківської області в справі №349/1329/24 від 02 вересня 2024 року, яке набуло законної сили 03 жовтня 2024 року. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О. 18 червня 2015 року, зареєстровано в реєстрі за №1612, відповідач по справі [PERSON] придбала домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39321877 від 18 червня 2015 року підтверджується право приватної власності [PERSON] на вказане нерухоме майно , розмір частки - 1. Відповідно до копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого на ім`я [PERSON] , до складу домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] входять: житловий будинок загальною площею 30 м2, житловою площею 20,3 м2, літня кухня загальною площею 22,9 м2, стайня загальною площею 16,8 м2, стайня загальною площею 18,8 м2, стайня загальною площею 26,2 м2, вбиральня загальною площею 1,2 м2, криниця - 3 м/п, ворота загальною площею 5,6 м2, огорожа загальною площею 13,2 м2, огорожа загальною площею 11,4 м2, огорожа загальною площею 19,8 м2. Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О. 18 червня 2015 року, зареєстровано в реєстрі за №1614, відповідач по справі [PERSON] придбала земельну ділянку загальною площею 0,1354 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 2624480301:01:001:0519. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39324715 від 18 червня 2015 року підтверджується право приватної власності [PERSON] на цю земельну ділянку, розмір частки -1. За консультаційним висновком №17/25-02 про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності (фізичною особою-підприємцем) [PERSON] , оціночна вартість нерухомого майна становить 443 147,00 грн. з яких 112 026,00 - вартість домоволодіння, 331 121,00 - вартість земельної ділянки. Відповідно до положень частини 1\~статті 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 \~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ч.1 ст. 61 СК України). Згідно ст.63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України). За ч.1 ст. 70 СК України \~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~Майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст. 71 СК України). У пунктах 22-24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб ( ч.4 ст. 65 СК України). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №725/1776/18, факт придбання спірного майна в шлюбі є безумовною підставою для віднесення його до спільної сумісної власності. За ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, та в порядку поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя визнає за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння та земельної ділянки. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Загальна вартість\~майна,\~яке підлягало\~поділу у\~судовому порядку\~становить 443\~142,00\~грн.(\~112\~026,00\~грн.\~вартість житлового\~будинку з\~господарськими спорудами\~+\~331\~121,00\~грн.\~вартість земельної\~ділянки площею\~0.1354\~га)\~ Ціна позову для кожного з подружжя становить 1/2 вартості належного подружжю майна і становить 221 571,00 грн. (443142:2=221 571,00 грн.). \~ \~ \~ \~Судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. \~ \~ \~ \~Судовий збір за цим позовом майнового характеру становить 2 215,71 грн. З відповідачки підлягає до стягнення 50% сплаченого судового збору, що становить 1 107,86 грн., а 50% сплаченого судового збору в сумі 1 107,86 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved