Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

10.10.2025 року представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся\~ до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, через підсистему Електронний суд, з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1825920564 від 01.09.2022 року у розмірі 50922,76 грн., та судових витрат, посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача. Ухвалою від 16\~жовтня 2025\~року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений строк на подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не надано. Представник позивача в позові вказав про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач звернувся з заявою, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, заперечень за сумою заборгованості не має, просить справу розглянути у його відсутність. У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності осіб, що не з`явилися до судового засідання. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01.09.2022 року між [PERSON] та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено кредитний договір №1825920564, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у сумі кредиту 45150,00 гривень, строк користування становить 30 місяців, річні проценти 10,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3.50 % від суми кредиту. Сторони погодили, що кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) робочих днів від дня укладення договору на рахунок позичальника [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», та погашається безготівковим шляхом на цей же рахунок. Відповідач підписав кредитний договір та своїм підписом підтвердив отримання примірнику договору. Кредит було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у кредитному договорі, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Як вбачається, із розрахунку заборгованості, відповідач отримала кредитні кошти та активно користувалася ними, однак свої зобов`язання за договором виконувала не належним чином, що привело до утворення заборгованості. Станом на 08.05.2025\~року заборгованість\~позичальника за\~кредитним договором\~№1825920564\~від 01.09.2022\~року,\~становить 50922,76\~грн.,\~яка складається\~з простроченої заборгованості\~по тілу\~кредиту \~38698,06\~грн.; простроченої \~заборгованості по\~річним процентам\~\~\~1839,25\~грн., простроченої заборгованості по щомісячним процентам 10385,45 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками, які відповідачем не спростовані. Ст.526\~ЦК\~України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054\~ЦК\~України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049\~ЦК\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1\~ЦК\~України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст.\~634\~ЦК\~України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України,\~порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ст. 549 ч. 1 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч.1ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитом в сумі 50922,76 гривень. У відповідності до ч 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судових витрат, що сплачені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 1211,2 грн., також 1211,2 грн. підлягає поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved