Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Вільшанської селищної ради Черкаської області про визнання права власності на на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилається на те, що [INFO] в смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області 01 лютого 2022 року, Серії [NUMBER] , актовий запис №19. [PERSON] був його рідним дідом по материнській лінії, що підтверджується свідоцтвом про народження його матері Серії [NUMBER] у якому в графі батьки вказано [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу його батьками Серії [NUMBER] згідно якого після одруження його матері [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] ; витягом з актового запису про його народження №00104401783 від 14.08.2025. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] ; земельної ділянки, розміром 2,6952 га кадастровий номер 7120355400:02:001:0647, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території смт.Вільшана Звенигородського району (Городищенського району) Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим [PERSON] приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області 26 червня 2015 року, зареєстрована в реєстрі за №801; земельної ділянки розміром 2,1480 га кадастровий номер 7120355400:02:001:0103 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території смт.Вільшана Звенигородського району (Городищенського району) Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим [PERSON] приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області 26 червня 2015 року, зареєстрована в реєстрі за №803; земельної ділянки розміром 2,0229 га кадастровий номер 7120355400:02:001:0635 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території смт.Вільшана Звенигородського району (Городищенського району) Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю Серії ЧР №354 виданого Вільшанською селищною радою Городищенського району Черкаської області 15 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних Актів на право приватної власності на землю за №365; житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності виданого відповідно рішення виконкому Вільшанської селищної ради від 16.03.1967 року №5, спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , але не оформила спадкових прав та померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який спадщину за заповітом після померлої матері прийняв, але не оформив спадкових прав на вказаний житловий будинок. За життя [PERSON] склав заповіт на його ім`я, який посвідчений виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області 03 листопада 2021 року та зареєстрований в реєстрі за №95. Його мати, [PERSON] , яка є рідною дочкою померлого [PERSON] , 30 травня 2022 року в приміщенні приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Кравчук Т.І., написала заяву згідно якої вона відмовляється від одержання обов`язкової частки у спадщині, так як має 3 групу інвалідності. Для того щоб оформити право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його діда, він звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Кравчук Т.І. з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 05 червня 2023 року приватний нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, розміром 2,6952 га кадастровий номер 7120355400:02:001:0647, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території смт.Вільшана Звенигородського району (Городищенського району) Черкаської області; земельної ділянки розміром 2,1480 га кадастровий номер 7120355400:02:001:0103 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території смт.Вільшана Звенигородського району (Городищенського району) Черкаської області; земельної ділянки розміром 2,0229 га кадастровий номер 7120355400:02:001:0635 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території смт.Вільшана Звенигородського району (Городищенського району) Черкаської області. 21 листопада 2024 року приватний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спадкове майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за №7349. Проте щодо житлового будинку садибного типу, який розташований по [ADDRESS] , нотаріус встановила, що право власності зареєстроване за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності виданого 20.03.1967 року на підставі рішення виконкому Вільшанської селищної ради від 16.03.1967 року №5. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 07.11.2024 року, актовий запис №31. З наведенного встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] , але отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на це майно не є можливим, через те, що в спадковому реєєстрі та інших облікових документах відсутня інформація чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і за роз`ясненням приватного нотаріуса рекомендовано звернутися до суду (а.с.1-6). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.51-52). В підготовчому засіданні 08 вересня 2025 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з витребуванням від приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Кравчук Т.І. спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с.58-60). У судове засідання, позивач та його представник, будучи вчасно та належним чином повідомленими не з`явилися, подали клопотання від 06 жовтня 2025 року за вхідним №6191/25 про розгляд справи без їх участі, вказавши на підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Вільшанської селищної ради Черкаської області, інформований про судовий розгляд, в судове засідання не прибув, подав заяву від 03 жовтня 2025 року за вхідним ЕС №2557/25 про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення учасників справи, розглянувши подані клопотання та заяви про слухання без їх участі, визнання позову відповідачем, вивчивши та дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування - перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, ст.16 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено та підтверджується доказами у справі, що [INFO] в смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області 01 лютого 2022 року, Серії [NUMBER] , актовий запис №19. [PERSON] був рідним дідом [PERSON] по материнській лінії, що підтверджується свідоцтвом про народження його матері Серії [NUMBER] у якому в графі батьки вказано [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу між батьками Серії [NUMBER] згідно якого після одруження його матері [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] ; витягом з актового запису про народження №00104401783 від 14.08.2025. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] ..При оформленні спадщини у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Кравчук Т.І. було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] , але отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на це майно не є можливим, через те, що в Спадковому реєєстрі та інших облікових документах відсутня інформація чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вказана обставин не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і за роз`ясненням приватного нотаріуса рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Судом встановлені відповідні факти і правові відносини. Спору про право не встановлено, жодна особа не оспорює права позивача. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом є порушенням його права на спадкування, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлого [PERSON] , судом не встановлено. Будинок з надвірними спорудами, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. З метою узаконення спадщини, слід визнати за позивачем право власності на будинок в порядку спадкування за законом, остільки судом із змісту вивчених і досліджених доказів беззаперечно встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] , який має право та виявив бажання юридично оформити право на майно спадкодавця, тобто, на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом. Понесені позивачем судові витрати, слід залишити за ним, про що зазначено у позовній заяві, без вирішення питання про їх відшкодування.

Outcome: approved