Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У січні 2025 року Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціалізованого призначення «Спецжитлофонд» (КП «Спецжитлофонд») звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсал-2003» про виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Рішенням Київської міської Ради народних депутатів від 01.03.2001 № 217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» було створено комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 № 777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (зі змінами) було затверджено Статут КП «Спецжитлофонд», відповідно до якого комунальне підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва і підпорядковується Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державно адміністрації). На балансі КП «Спецжитлофонд» знаходиться будинок [ADDRESS] , який належить до комунальної власності, є будинком маневреного фонду та закріплений на праві повного господарського відання за комунальним підприємством. Відповідно до розпорядження Представника Президента України від 25.11.1992 № 1465 «Про використання жилих будинків маневреного фонду» маневрений житловий фонд використовується для тимчасового проживання мешканців, переселених з будинків та квартир, які підлягають капітальному ремонту або реконструкції, а також з причин пожежі, землетрусу, стану будинку, що загрожує обвалом. 10.06.2019 між КП «Спецжитлофонд», як орендодавцем, та ТОВ «Універсал-2003», як орендарем, було укладено договір оренди житлового приміщення № 5898 для тимчасового проживання родини [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . На підставі умов укладеного договору та згідно з актом приймання-передачі житлового приміщення, який є додатком до цього договору, КП «Спецжитлофонд», як орендодавець, передало, а ТОВ «Універсал-2003», як орендар, прийняло в орендне користування вказану квартиру для проживання родини [PERSON] . Договір оренди був укладений строком на 6 місяців та в подальшому продовжувався на такий самий строк, шляхом підписання відповідних додаткових угод. Кінцевий строк дії договору становив до 31.05.2021. При цьому орендар не звертався до КП «Спецжитлофонд» із заявами про продовження строку дії договору оренди, а орендована квартира не була повернута комунальному підприємстві за актом приймання-передачі в порядку, передбаченому підпунктом 4.2.5. договору. Таким чином, з урахуванням положень ст. 764 ЦК України та умов договору оренди, зважаючи на те, що жодна із сторін у визначений законом строк не заявила про наміри розірвати його, договір оренди вважається продовженим на кожні наступні шість місяців. Однак, зважаючи на систематичне порушення умов договору оренди, в тому числі в частині несплати орендних платежів, КП «Спецжитлофонд» листом від 14.04.2023 № 056/24-454 звернулося до ТОВ «Універсал-2003» (орендаря) та [PERSON] з повідомленням про розірвання договору оренди та з проханням звільнити орендовану квартиру та передати її КП «Спецжитлофонд» за актом приймання-передачі. При цьому, договір оренди вважається розірваним з 01.05.2023. Отже, позивач своїм листом попередив ТОВ «Універсал-2003» та [PERSON] про розірвання договору оренди. Відповідно до пункту 6.5. договору він може бути розірваний на вимогу орендодавця, зокрема, у разі невнесення орендної плати, несплати комунальних послуг або у разі порушення або невиконання орендарем будь-якої умови договору оренди. Підпунктом 4.2.5. договору визначено обов`язок орендаря звільнити приміщення та повернути його орендодавцю за актом приймання-передачі після закінчення строку дії договору або в разі його розірвання. Проте відповідач ігнорує вимоги позивача та продовжує користуватися квартирою без законних на те підстав, не сплачуючи при цьому орендну плату та комунальні платежі. Листом від 24.11.2023 № 056/24-1712 КП «Спецжитлофонд» вкотре звернулося до орендаря та відповідача-1 з вимогою сплатити заборгованість по орендних платежах, однак вимоги позивача відповідачем не виконані. 19.12.2023 комісією КП «Спецжитлофонд» проведено обстеження фактичного використання приміщення квартири, за результатами якого встановлено, що приміщення використовує для проживання [PERSON] , зі слів якого він є чоловіком [PERSON] . Таким чином, зважаючи на лист від 14.04.2023 № 056/24-454, позивач звернувся до орендаря та відповідача-1 з повідомленням про припинення дії договору оренди житлового приміщення, тому правові підстави для проживання відповідачів у квартирі після закінчення строку дії договору відсутні. Крім того, враховуючи, що договір оренди квартири діяв лише до 01.05.2023, після закінчення строку його дії відповідачі втратили право користування таким житловим приміщенням та повинні були його повернути позивачу за актом приймання-передачі, однак вони цього не зробили та продовжують проживати у спірній квартирі, не сплачуючи при цьому орендні та комунальні платежі. Із урахуванням наведеного, позивач просить ухвалити рішення про виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , шляхом передачі квартири КП «Спецжитлофонд» за актом приймання-передачі, а також стягнути з відповідачів понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 07.01.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. 16.01.2025 представником позивача надано до суду квитанцію про доплату судового збору на виконання ухвали суду. Ухвалою суду від 17.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідачі без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Перед початком судового засідання представник позивача подав до суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення на підставі матеріалів, наявних у справі. Представник третьої особи подав до суду заяву, у якій не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, жодних заяв та клопотань до суду не подавали. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з огляду на положення ст. 281 ЦПК України, згідно з якою якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київської міської Ради народних депутатів від 01.03.2001 № 217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» було створено комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 № 777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (зі змінами) було затверджено Статут КП «Спецжитлофонд», відповідно до якого комунальне підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва і підпорядковується Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державно адміністрації). Відповідно до Статуту КП «Спецжитлофонд» метою діяльності підприємства є утримання, обслуговування, експлуатація, ремонт, реконструкція та будівництво житлового та нежитлового фонду; надання в установленому порядку в оренду житлових та нежитлових приміщень; зберігання майна; вжиття заходів для належного використання житлових та інших приміщень житлового фонду спеціального призначення; дотримання громадянами норм та правил встановлених законодавством; провадження комерційної діяльності для отримання прибутку та поповнення міського бюджету (пункт 3.1. Статуту). На балансі КП «Спецжитлофонд» знаходиться будинок [ADDRESS] , який належить до комунальної власності, є будинком маневреного фонду та закріплений на праві повного господарського відання за комунальним підприємством відповідно до: - розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 №777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (зі змінами); - розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.11.2001 №2419 «Про будинки комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (зі змінами); - рішення Київської міської ради від 11.04.2024 № 374/8340 «Про орендне користування житловими приміщеннями КП «Спецжитлофонд». Відповідно до розпорядження Представника Президента України від 25.11.1992 № 1465 «Про використання жилих будинків маневреного фонду» маневрений житловий фонд використовується для тимчасового проживання мешканців, переселених з будинків та квартир, які підлягають капітальному ремонту або реконструкції, а також з причин пожежі, землетрусу, стану будинку, що загрожує обвалом. Встановлено також, що 10.06.2019 між КП «Спецжитлофонд», як орендодавцем, та ТОВ «Універсал-2003», як орендарем, було укладено договір оренди житлового приміщення № 5898 для тимчасового проживання родини [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . На виконання умов договору 10.06.2019 орендодавцем та орендарем було підписано акт приймання-передачі житлового приміщення. На підставі умов укладеного договору та згідно з актом приймання-передачі житлового приміщення, який є додатком до цього договору, КП «Спецжитлофонд», як орендодавець, передало, а ТОВ «Універсал-2003», як орендар, прийняло в орендне користування вказану квартиру для проживання родини [PERSON] . Згідно з п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове орендне платне користування без права викупу житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.3. договору визначено, що орендар зобов`язується використовувати приміщення для проживання родини [PERSON] . Відповідно до пункту 2.1. договору за користування приміщенням орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендні платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно до пункту 2.3. договору орендні платежі сплачуються орендарем орендодавцю щомісячно до 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця (без щомісячного виставлення орендодавцем орендарю рахунків-фактур на оплату орендних платежів), зазначений у розділі «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін». Пунктом 2.9. договору сторони домовились, що у випадку розірвання цього договору орендар сплачує орендодавцю плату за фактичне користування приміщенням, у розмірі орендної плати, по день передачі (повернення) приміщення орендодавцю за актом приймання-передачі. Згідно з п.3.1. договору передача приміщення орендареві та повернення приміщення орендодавцю оформлюється виключно актами приймання-передачі, які підписуються сторонами та є невід`ємними частинами цього договору. Згідно з п.4.2.5. договору орендар зобов`язується після закінчення строку дії договору, або в разі його розірвання, звільнити приміщення від осіб, які проживають у ньому та повернути приміщення орендодавцю за актом приймання-передачі. Обов`язок складання акту приймання-передачі приміщення при поверненні його орендодавцю покладається на орендаря. Акт приймання-передачі приміщення підписується представниками сторін та скріплюється їх печатками. В пункті 6.4. договору сторони також погодили, що у разі відмови орендодавця від договору цей договір є розірваним з моменту одержання орендарем письмового повідомлення від орендодавця про розірвання договору. Згідно з пунктом 6.5. договір може бути розірваний на вимогу орендодавця у випадках: - знесення, реконструкції, перепланування будинку, в якому знаходиться приміщення; - невнесення орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд; - невиконання орендарем обов`язку щодо своєчасної сплати комунальних послуг; - незгоди орендаря зі змінами розміру орендної плати; - користування орендарем приміщенням не за призначенням; - створення орендарем загрози пошкодження приміщення або будинку, в якому воно знаходиться; - у разі порушення або невиконання орендарем будь-якої умови цього договору; - перепланування орендарем житлового та підсобного приміщення без згоди орендодавця; - передачі приміщення без дозволу орендодавця у користування іншим юридичним чи фізичним особам. 12.11.2019 КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Універсал-2003» уклали додаткову угоду №1 до договору оренди житлового приміщення від 10.06.2019 №5898, яким продовжили строк дії вказаного договору по 31.05.2020. 04.11.2020 КП «Спецжитлофонд» та ТОВ «Універсал-2003» уклали додаткову угоду №2 до договору оренди житлового приміщення від 10.06.2019 №5898, яким продовжили строк дії вказаного договору по 31.05.2021. При цьому, як встановлено судом, жодна із сторін договору у визначений законом строк не заявляла про наміри розірвати його. Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Отже, після закінчення строку дії договору оренди, він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Таким чином, з урахуванням положень вказаної статті та умов договору оренди, зважаючи на те, що жодна із сторін у визначений законом строк не заявила про наміри розірвати його, договір оренди вважався продовженим на кожні наступні шість місяців, оскільки договір оренди був укладений строком на шість місяців та в подальшому продовжувався на такий самий строк шляхом підписання відповідних додаткових угод. Встановлено також, що у квартирі [ADDRESS] , яка була передана в оренду для проживання родини [PERSON] , утворилася заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг. Листом від 24.11.2023 № 056/24 - 1712 КП «Спецжитлофонд» звернулося до ТОВ «Універсал-2003» та [PERSON] з повідомленням про розірвання договору оренди та з проханням звільнити орендовану квартиру і передати її КП «Спецжитлофонд» за актом приймання-передачі. У відповідь на такий лист ТОВ «Універсал-2003» листом від 04.12.2023 № 3 повідомило орендодавцю, що 01.01.2024 трудові відносини між ТОВ «Універсал-2003» та [PERSON] розірвані, внаслідок чого з 01.01.2024 ТОВ «Універсал-2003» припинило свої гарантійні зобов`язання перед КП «Спецжитлофонд» щодо оплати комунальних та інших платежів, пов`язаних з орендою приміщень громадянкою [PERSON] . Встановлені вище обставини свідчать про те, що позивач своїм листом попередив орендаря та відповідача-1 про розірвання договору оренди. Орендар такий лист отримав та надав на нього письмову відповідь, у якій повідомив про відсутність трудових відносин між ним та відповідачкою [PERSON] . Відомостей щодо отримання листа відповідачкою [PERSON] , якій такий лист направлявся письмовим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, матеріали справи не містять. Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Згідно зі ст. 629, ч. 1 ст. 759, ч. 1 ст. 763, ст. 764 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами; за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; договір найму укладається на строк, встановлений договором; якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Судом встановлено, що договір оренди був укладений строком на шість місяців та в подальшому продовжувався на такий самий строк шляхом підписання відповідних додаткових угод. Із урахуванням додаткових угод № 1 та № 2 строк дії договору оренди становив до 31.05.2021. Орендар не звертався до КП «Спецжитлофонд» із заявами про продовження строку дії договору оренди. Також, орендована квартира не була повернута до комунального підприємства за актом приймання-передачі в порядку, передбаченому підпунктом 4.2.5. Договору. Відповідно до умов договору після закінчення строку дії договору він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Зважаючи на лист КП «Спецжитлофонд» від 24.11.2023 № 056/24 - 1712, із яким комунальне підприємство звернулося до ТОВ «Універсал-2003» та [PERSON] з повідомленням про розірвання договору оренди та з проханням звільнити орендовану квартиру і передати її КП «Спецжитлофонд» за актом приймання-передачі, суд вважає, що правові підстави використання об`єкту оренди після закінчення строку дії договору відсутні. Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 291, ч. 6 ст. 283 ГК України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України; до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 785, ч. 2 ст. 795, ст. 774, ст. 818, ст. 823 ЦК України у разі припинення договору найму, наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі; повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється; передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму; наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред`явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання; за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму житла. У разі дострокового припинення договору найму житла одночасно з ним припиняється договір піднайму. До договору піднайму не застосовується положення про переважне право на укладення договору на новий строк. Як встановлено судом, за договір оренди житлового приміщення від 10.06.2019 № 5898 був укладений між КП «Спецжитлофонд», як орендодавцем, та ТОВ «Універсал-2003», як орендарем, з метою тимчасового проживання родини [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Строк дії вказаного договору закінчився 31.05.2021. Крім того, з`ясовано, що відповідач-1 [PERSON] припинила свої трудові відносини з ТОВ «Універсал-2003», яке взяло на себе гарантійні зобов`язання перед КП «Спецжитлофонд» щодо оплати комунальних та інших платежів, пов`язаних з орендою приміщень громадянкою [PERSON] . Таким чином, правові підстави для подальшого проживання родини [PERSON] у вказаній квартирі відсутні. Після закінчення строку дії договору орендар ТОВ «Універсал-2003» та тимчасові мешканці - [PERSON] та її родина втратили право користування вказаним житловим приміщенням, у зв`язку з чим квартира повинна була бути повернутою орендодавцю за актом прийому-передачі, як це передбачено умовами 4.2.5. договору оренди. Разом із цим, як вбачається із наявного в матеріалах справи акту обстеження житлового приміщення від 19.12.2023, комісією КП «Спецжитлофонд» було проведено обстеження фактичного використання приміщення квартири [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що приміщення квартири використовує для проживання [PERSON] (відповідач-2), який (з його слів) є чоловіком [PERSON] (відповідач-1). Таким чином, виходячи із встановлених в ході судового розгляду обставин, відповідач-2 [PERSON] проживає у вказаній квартирі незаконно, без будь-яких правових підстав. Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачами права КП «Спецжитлофонд», якому квартира [ADDRESS] належить на праві господарського відання, на користування і розпорядження таким майном. В матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачами [PERSON] та [PERSON] будь-яких документів (ордер на вселення, рішення КМДА, рішення суду тощо), які б надавали їм право на проживання у вказаній квартирі. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню із зазначеної квартири, як такі, що проживають там без будь-якої правової підстави. Водночас, що стосується вимоги позивача про виселення відповідачів з квартири шляхом передачі квартири КП «Спецжитлофонд» за актом приймання-передачі, то суд не вбачає підстав для встановлення такого способу виконання даного судового рішення, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є сторонами договору оренди житлового приміщення від 10.06.2019 № 5898, а умова щодо складання відповідного акту приймання-передачі стосується саме сторін такого договору, якими є КП «Спецжитлофонд», як орендодавець, та ТОВ «Універсал-2003», як орендар, що передбачено у пункті 4.2.5. договору. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 9423/2 від 23.12.2024. З огляду на наведене, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved