Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 21 352,42 грн, яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 17 101, 68 грн, збитків від інфляції - 3 223,23 грн та трьох процентів річних - 1 027,51 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «ЖБК «Управдом» є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку та споживачем житлово-комунальних послуг, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] , що підтверджується Договором про надання послуг, Договором про надання послуг з постачання теплової енергії та Договором про компенсацію вартості послуг. У відповідності до положень вищезазначених договорів позивач зобов`язується, у порядку та на умовах визначених цими договорами, забезпечити надання відповідачу та членам його сім`ї послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату цих послуг за встановленими тарифами, у строки та на умовах, визначених договорами, та дотримуватись правил проживання та користування майном, інженерними мережами та обладнанням будинку. Станом на дату звернення з даним позовом відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, однак не здійснює їх оплату. Порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період з 01.05.2023 по 01.05.2025, які надавав позивач відповідачу, обумовило виникнення в останнього заборгованості в загальному розмірі 14 770,98 грн, яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 21 352,42 грн, яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 17 101, 68 грн, збитків від інфляції - 3 223,23 грн та трьох процентів річних - 1 027,51 грн. Ухвалою судді від 16.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. 09.10.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач частково визнає наявність заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, однак категорично заперечує проти заявленої позивачем суми з огляду на те, що розрахунок основної суми боргу є необґрунтованим та суперечить власним документам позивача, розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних є математично невірним та базується на некоректних вихідних даних, позивачем не враховано факт часткового погашення заборгованості відповідачем після подання позову до суду в сумі 7 000 грн, заявлений розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним та надмірним. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань до суду не подав. Представник відповідача 10.11.2025 року подав заяву про розгляду справи без його участі, просив врахувати відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «ЖБК «Управдом» є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] Відповідно до п. 1.10 Статуту ТОВ «ЖБК «Управдом» предметом діяльності товариства є здійснення господарської діяльності направленої на задоволення потреб фізичних, юридичних осіб, інших суб`єктів господарювання, у продукції, товарах або послугах Товариства, та отримання прибутку. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 428311235 від 23.05.2025 року право власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2734790880000) зареєстровано за [PERSON] 12.05.2023 року. 30.06.2023 між ТОВ «ЖБК «Управдом» та [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , укладено Договір про надання послуг № ВМ-2В-162. Відповідно до п. 1.1 Договору предметом вказаного Договору є надання ТОВ «ЖБК «Управдом» послуг з забезпечення обслуговування, утримання будинку та прибудинкової території. Пунктом 2.1 Договору визначено, що [PERSON] здійснює своєчасну оплату ТОВ «ЖБК «Управдом» рахунки не пізніше 20 числа кожного наступного місяця, в безготівковій формі, а також здійснює разову оплату (компенсацію) за послугу з вивезення великогабаритних відходів. У протоколі узгодження договірної ціни, який є Додатком № 1 до Договору про надання послуг № ВМ-2В-162 від 30.06.2023 року Сторони за договором домовились та погодили розмір договірної ціни за відповідними видами наданих послуг. Крім того, 30.06.2023 між сторонами було укладено Договір № ВМ-2В-162 про надання послуг з постачання теплової енергії. Згідно з п. 1.1 такого Договору ТОВ «ЖБК «Управдом» як виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу з постачання теплової енергії відповідної якості визначеної умовами цього договору та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені договором. Також, 30.06.2023 між сторонами було укладено Договір № ВМ-2В-162/О про компенсацію вартості послуг. Відповідно до п. 1.1 такого договору, власнику квартири надаватимуться послуги з контрольно-пропускної роботи прибудинкової території або охорони (в тому числі перелік послуг може передбачатись інструкціями, положеннями, правилами, які є невід`ємною частиною до цього Договору), а також з забезпечення умов роботи осіб, які здійснюють контрольно-пропускний режим/теплопостачання, водопостачання, енергопостачання, прибирання біля постів персоналу, інші послуги, які пов`язані з контрольно-пропускною роботою прибудинкової території та перелік яких не є вичерпним. Територія надання послуг зазначається в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Власник квартири зобов`язується прийняти послуги, обсяг яких не є вичерпним та компенсувати їх вартість та інші витрати виконавця, пов`язані з укладенням на виконанням умов цього Договору, на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з статтею 9 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отримання ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачував житлово-комунальні послуги, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість. Відповідно до Довідки по оборотах особового рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість відповідача перед ТОВ «ЖБК «Управдом» по сплаті квартплати, опалення та охорони, а також наявна переплата за компенсацію ЕЛП в сумі 2 250 грн. Таким чином розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «ЖБК «Управдом» за період часу з 01.05.2023 року по 01.05.2025 року складає 17 101,68 грн. Проведення відповідачем сплати комунальних послуг по договору № ВМ2В162 відповідно до квитанції № КААТ-72СМ-ВНМЕ-СВ30 від 20.08.2025 року у сумі 7 000 грн, суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що здійснення таких платежів було зараховано ТОВ «ЖБК «Управдом» саме в рахунок погашення наявної заборгованості у сумі 17 101, 68 грн. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зазначає наступне. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Як вбачається із матеріалів справи, сплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а відтак, початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 21 число кожного наступного місяця. Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, до розрахунку мають включатися й періоди часу в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто, мала місце дефляція). Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці. На відміну від інфляційних збитків розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. При цьому, суд враховує те, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року. Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285); нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.» Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року № 309. Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3 % річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року підлягає застосованню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року. За таких обставин належним нарахуванням інфляційних втрат, пені та 3 % річних є нарахування, проведені з січня 2024 року. Суд враховує те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на наявну суму заборгованості, а відтак позивачем нараховано суми інфляційних втрат та трьох процентів річних. Разом з тим, як вбачається з розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, такий проведено позивачем за період з 01.05.2023 року по 01.05.2025 року. Відтак, враховуючи розмір наявної заборгованості в сумі 17 101, 68 грн інфляційні втрати позивача за період з 01.01.2024 року по 01.05.2025 року становлять 2 865,49 грн (17 101,68х1.16755622-17101,68). При цьому, розрахунок здійснено судом за формулою ІІС= (ІІ 1:100)х(ІІ 2:100)х(ІІ 3:100)х…(ІІ Z:100), де ІІ 1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІ Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення. При цьому, враховано показники індексу інфляції, які повністю відповідають тим, що наведені представниками сторін у своїх розрахунках (водночас суд звертає увагу на те, що у відзиві представником відповідача помилково взято до уваги індекси інфляції не за червень, липень та серпень 2024 року), зокрема за січень 2024 року - 100, 40; за лютий 2024 року - 100, 30; за березень 2024 року - 100,50; за квітень 2024 року - 100, 20; за травень 2024 року - 100,60; за червень 2024 року - 102,20; за липень 2024 року - 100, 00; за серпень 2024 року - 100, 60; за вересень 2024 року - 101, 50; за жовтень 2024 року - 101, 80; за листопад 2024 року - 101, 90; за грудень 2024 року - 101, 40; за січень 2025 року - 101, 20; за лютий 2025 року - 100,80; за березень 2025 року - 101, 50; за квітень 2025 року - 100, 70. Розрахунок трьох відсотків річних здійснено з урахуванням розміру наявної заборгованості в сумі 17 101, 68 грн за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року (366 днів у періоді), що становить 513, 05 грн (17 101, 68 х 3%х366:366:100) та за період з 01.01.2025 року по 30.04.2025 року (120 днів у періоді) що становить 168,67 грн (17 101, 68 х 3%х120:365:100). Разом 681, 72 грн. Відтак, враховуючи те, що позивачем безпідставно нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 01.05.2023 року по 31.12.2023 року, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1,7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 693 від 15.05.2025. З урахуванням того, що позовні вимоги ТОВ «ЖБК «Управдом» задоволено частково в сумі 20 648, 89 грн (17 101, 68+ 2 865,49+681,72), що у відсотковому співвідношенні становить 96 %, то на користь останнього з відповідачів слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 906,88 грн. Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial