Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

12.08.2025 ТОВ «ФК АЙКОН\~ДЕБТ КОЛЛЕКШН» через\~систему «Електронний\~суд» звернулось до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 11.02.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» та\~ [PERSON] укладено\~кредитний договір\~№ 1557672\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту.\~Підписуючи договір\~Відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомився з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Ці правила\~є публічною\~пропозицією (офертою)\~у розумінні\~ст.641,\~644\~ЦК України\~на укладення\~договору кредиту\~та визначають\~порядок і\~умови кредитування,\~права і\~обов`язки\~сторін,\~іншу інформацію,\~необхідну для\~укладання договору.\~Згідно умов\~кредитного договору,\~Товариство надає\~Клієнту грошові\~кошти в\~гривні на\~умовах строковості,\~зворотності,\~платності,\~а Клієнт\~зобов`язується\~повернути позику\~та сплатити\~проценти за\~користування позикою,\~передбачені Договором\~на наступних\~умовах:\~Сума виданого\~кредиту:\~5000.00\~гривень Дата\~надання кредиту:\~11.02.2021\~року Строк\~кредиту:\~30\~днів Валюта\~кредиту:\~UAH\~Цільове призначення\~-\~на споживчі\~потреби Стандартна\~процентна ставка\~ 1,9\~%\~в день.\~Згідно виписки\~з особового\~рахунку за\~кредитним договором,\~станом на\~12.06.2025\~року загальний\~розмір заборгованості\~за Кредитним\~договором становить\~16400.00\~грн,\~яка складається\~з:\~Прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту в\~розмірі 5000.00\~грн;\~Прострочена заборгованість\~за процентами\~в розмірі\~11400.00\~грн.\~Згідно умов\~кредитного договору,\~Позика надається\~шляхом перерахування\~Товариством грошових\~коштів на\~банківський картковий\~рахунок,\~вказаний Клієнтом.\~На підтвердження\~видачі,\~Товариством,\~кредитних коштів,\~позивач надає\~інформаційну довідку,\~відповідно до\~якої 11.02.2021\~року на\~картковий рахунок\~Відповідача було\~перераховано кредитні\~кошти в\~сумі 5000.00\~грн за\~реквізитами платіжної\~картки №\~ [NUMBER] ,\~що в\~свою чергу\~являється доказом\~видачі кредитних\~коштів. 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 1557672 від 11.02.2021 укладеним з [PERSON] . 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1557672 від 11.02.2021 до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 1557672 від 11.02.2021 в сумі 16400.00 грн та судові витрати. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.09.2025 від представника позивача адвоката Пархомчук С.В. надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з відповідача 10500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника. Водночас, в заяві від 12.11.2025 просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду [PERSON] подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Також просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Закону України «Про електрону комерцію» та «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що 11.02.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1557672 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) Х257 та надісланий на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 5000.00 гривень, дата надання кредиту: 11.02.2021, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH Цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка 1,9 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 12.06.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 16400.00 грн та складається з простроченої заборгованостю за сумою кредиту в розмірі 5000.00 грн; простроченою заборгованістю за процентами в розмірі 11400.00 грн. Згідно умов кредитного договору, Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний Клієнтом в п. 2.1 Договору. На підтвердження видачі, Товариством, кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», відповідно до якої 11.02.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 5000.00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що суд сприймає як доказ видачі кредитних коштів. Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили що підписання Договору зі сторони Товариства (Позикодавця) шляхом накладення аналогу власноручного підпису Директора Товариства та відбитка печатки Товариства, що відтворений засобами копіювання зразок яких наведено в умовах даного Договору. На адресу Відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 1557672 від 11.02.2021 року, проте зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання. 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 1557672 від 11.02.2021 укладеним з [PERSON] . 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1557672 від 11.02.2021 до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача (з витягу з реєстру боржників вбачається, що позивач отримав право вимоги в розмірі 16400 грн, де 5000 грн сума виданого кредиту, а 11400 грн залишок по відсотках. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відносини між сторонами регулюються також Законом України «Про споживче кредитування». Судом не встановлено порушень норм цього закону при укладанні кредитного договору. Суд зазначає, що спірний кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, строк його дії, відповідальність сторін та порядок розрахунків, окрім того містить всі істотні умови, передбачені законодавством України, і позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. [PERSON] , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши кредитні документи, погодила таким чином умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею у кредит грошових коштів у сумі 5000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов означеного кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. Більш того, відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі. Матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок № [NUMBER] . За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, не повернувши кредитодавцю як основну суму боргу, так і, обумовлені цим правочином, відсотки за користування кредитом, факт порушення умов означеного договору зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 5000 грн у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотків у сумі 11400 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Пархомчук С.В.; 2) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019; 3) довіреності від 09.07.2025; 4) акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025; 5) рахунку від 15.09.2025; 6) платіжної інструкції № 996 від 15.09.2025 на суму 10500 грн. У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Пархомчук С.В. суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Виходячи із складності справи та ціни позову, з урахуванням не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, позицію відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2500,00 грн. Із дослідженої платіжної інструкції судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved