Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 02.06.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 16 940 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75895228. 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу № 2610, згідно якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передали ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» права вимоги до боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором позики № 75895228 від 05.07.2021 року. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передали ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором позики № 75895228 від 05.07.2021 року. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором за договором позики № 75895228 від 05.07.2021 року становить 16 940 грн., що складається з: 5 000 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 11 940 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість в розмірі 16 940 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. Матеріали позову суддя отримала 03.06.2025 року. До суду 06.06.2025 року надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області за № 5188/6611 від 04.06.2025 року щодо місця реєстрації боржника, якою зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 12.08.2021 року за адресою: [ADDRESS] . 08.09.2023 року змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » Зазначену відповідь отримано суддею 09.06.2025 року. Ухвалою суду від 11.06.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 14.07.2025 року. До суду 07.07.2025 року від [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження по даній справі, оскільки вона знаходиться на військовій службі у ЗСУ. Про розгляд справи 14.07.2025 року сторони були повідомлені. Ухвалою суду від 14.07.2025 року у задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження відмовлено. Розгляд справи відкладено на 05.09.2025 року. До суду 21.07.2025 року від [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження по даній справі, оскільки вона знаходиться на військовій службі у ЗСУ. Також до суду надійшло клопотання про витребування з в/ч [NUMBER] ЗСУ МОУ інформацію. Про розгляд справи 05.09.2025 року сторони були повідомлені. Ухвалою суду від 05.09.2025 року клопотання [PERSON] задоволено. Витребувано з Військової частини [NUMBER] інформацію з обмеженим доступом, а саме: - чи переведена на воєнний стан в/ч [NUMBER] ЗСУ Міністерства оборони України; - чи виконує в/ч [NUMBER] ЗСУ Міністерства оборони України бойові завдання у зоні бойових дій. До суду 14.10.2025 року від В/Ч [NUMBER] надійшов лист на виконання ухвали суду від 05.09.2025 року. Про розгляд справи 21.10.2025 року сторони були повідомлені. Ухвалою суду від 29.10.2025 року у задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження відмовлено. Про розгляд справи 10.11.2025 року сторони були повідомлені. Відповідачка [PERSON] відзив суду не надала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 13.11.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Судом встановлено, що 05.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75895228. Згідно п. 1 Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору трок (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Згідно п. 2 Договору, сума позики - 5 000 грн., строк договору - 30 днів (04.08.2021 року), орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1 253,68 %, орієнтовна загальна вартість позики - 6 194 грн. Згідно п. 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно п. 13 Договору, Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України. Вказаний договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом підписання електронного повідомлення про прийняття (акцент) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором EiMVXM7fTH. Рахунок позичальника: [NUMBER] . Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75895228 від 05.07.2021, дата видачі кредиту/дата платежу - 05.07.2021-04.08.2021. Кількість днів у розрахунковому періоді - 30. Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 6 194 грн. Сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 5 000,00 грн. Проценти за користування кредитом - 1 194 грн. Реальна річна процентна ставка - 1 253, 66 %. Загальна вартість кредиту - 6 194 грн. Із Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом встановлено, що у п. 6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Водночас у п. 6.9 вказаних Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування». Крім того, із довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» встановлено, що цим документом підтверджується, що клієнт [PERSON] ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора EiMVXM7fTH, що мало місце 05.07.2021 року о 14:09:08, номер телефону/електрона пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - [INFO] Відповідно до наданої ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» довідки від 22.04.2025 року [PERSON] 05.07.2021 року було перераховано суму коштів у розмірі 5 000 грн. на номер платіжної карти № [NUMBER] . Номер платежу № 26f7e8ea-21c8-4e6c-97ce-975cf69ef45a. Суд вважає доведеним факт укладення 05.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75895228 та виконання Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання позики у сумі 5 000 грн. 19.11.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу № 1911, згідно якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передали ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором позики № 75895228 від 05.07.2021 року. Зазначений договір факторингу оплачений згідно Акту звірки. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передали ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором позики № 75895228 від 05.07.2021 року. Зазначений договір факторингу оплачений згідно Акту звірки. Відповідно до Реєстру заборгованості від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 75895228 від 05.07.2021 року в загальній сумі 16 940 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 11 940 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідачкою до суду не було надано жодного належного та допустимого доказу на спростування заборгованості. З відповіді в/ч [NUMBER] від 14.10.2025 року на ухвалу суду 05.09.2025 року судом вбачається, що дійсно, в/ч переведена на військовий стан та знаходиться у пункті постійної дислокації, а [PERSON] вибула у соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років з 07.04.2025 року по 03.02.2028 року згідно наказу. Також надано витяг з наказу № 98 від 07.04.2025 року. Суд зауважує, що дані документи видано на [PERSON] , проте належних доказів щодо зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » суду не надано. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Таким чином позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75895228 від 05.07.2021 року в сумі 16 940 грн. підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved