Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В середині червня 2025 року ТОВ «Він Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (первісний кредитор) уклало з [PERSON] (далі відповідач) договір кредитної лінії №L1974846. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 9100 грн. 00 копійок, в свою чергу відповідач не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір становив 17238 гривень 31 копійку, яка складалася з тіла кредиту в розмірі 9100 гривень 00 копійок, заборгованість за користування кредитом 555 гривень 00 копійки, штрафами 3033 гривень 31 копійку, комісії 4550 гривень 00 копійки. 1.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L1974846 та яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору №01072019 від 1.07.2019 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 17238 гривень 31 копійку. 25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ЄДРПОУ 38750239) протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239). (а.с15). Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 27205 гривень 31 копійку, яка складається з: суми заборгованості 17238 гривень 31 копійки, суми інфляційний витрат 8417 гривень 61 копійку, суми 3% річних -1550 гривень 03 копійки. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду, з довідками ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою». 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 23 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (первісний кредитор) уклало з [PERSON] договір кредитної лінії №L1974846, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» перерахувало на рахунок відповідача безготівком шляхом кошти у розмірі 9100 гривень. 00 копійок. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою про перерахування суми кредиту, випискою із рахунку відповідача, розрахунком заборгованості (а.с.38, а.с.39-42, а.с.43). 1.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L1974846 та яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. (а.с.44) Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ч.3,\~ч.6\~ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний\~договір вважається\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання\~електронного повідомлення\~особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону; заповнення\~формуляра заяви\~(форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з\~вимогами ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного\~підпису відповідно\~до вимог\~законів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»\~та «Про\~електронну ідентифікацію\~та електронні\~довірчі послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з\~ч.1\~та ч.6\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання грошових коштів № L1974846 від 23 січня 2019 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро»» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. [PERSON] неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за договором про надання грошових коштів № L1974846 від 23 січня 2019\~рокуу розмірі 17238 гривень 31 копійок, яка складалася з тіла кредиту в розмірі 9100 гривень 00 копійок, заборгованість по відсоткам користування кредитом 555 гривень 00 копійок, штрафами 3033 гривень 31 копійка., комісія 4500 гривень 00 копійок. 1 липня 2019 року ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» та Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») уклали договір факторингу №01072019. За умовами якого до ТОВ «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №103411804 від 22 квітня 2021 року (а.с.44-57). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Зі змісту розрахунків вбачається, що у [PERSON] також виник борг по сплаті суми інфляційний втрат 8417 гривень 61 копійку та суми 3% річних 1550 гривень 03 копійки. Проте, це суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом не встановлено підстав для стягнення з [PERSON] суми інфляційних втрат - 8417 гривень 61 копійку та суми 3% річних -1550 гривень 03 копійки тому у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. З огляду на це, з [PERSON] на користь ТОВ «Він Фінанс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 17238 гривень 31 копійку. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З квитанції про сплату № L1974846 від 7 лютого 2025 року (а.с.18) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Він Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 63,36% (17238,31/27205,95 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1534 гривня 83 копійки (2422,40 / 100% ? 63,36%). Судом встановлено, що позивачем 25.04.2024 укладено Договір №36 про надання правової допомоги з адвокатським бюро «Анастасії Міньковської». Відповідно до Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт надання послуг) від 03.03.2025 за договором про надання правової допомоги від 25.04.2024, адвокат надав клієнтові послуги, пов`язані з підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника, вартість послуг складає 5000,00 грн.(а.с.60-65) Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Він Фінанс» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial