Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт його проживання разом з [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , однією сім`єю не менше п`яти років до дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказано, що [INFO] померла [PERSON] , з якою заявник до дня її смерті проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, у тому числі і на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що померла знаходилася під опікую заявника та проживала разом з ним протягом тривалого часу, та за відсутності інших спадкоємців, з метою прийняття спадщини після смерті спадкодавця, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з відповідною заявою. 16.10.2024 року [PERSON] отримав від нотаріуса лист з роз`ясненням про необхідність звернення до суду з питання встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З померлою [PERSON] проживали однією сім`єю більше 20 років, оскільки [PERSON] була сестрою дружини заявника та через стійкий психічний розлад мала статус інваліда І групи з дитинства, внаслідок чого не могла самостійно себе обходити та утримувати. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.06.2024 року по справі №496/6015/23, [PERSON] було визнано недієздатною, а [PERSON] призначено її опікуном. Обставини проживання заявника зі спадкодавцем однією родиною більше 20 років підтверджується вказаним рішенням суду і в розумінні положень ч.4 ст. 81 ЦПК України не потребують додаткового доказування. Єдиною можливістю довести своє право на спадщину є звернення до суду із вказаною заявою, оскільки від встановлення факту залежить прийняття або неприйняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні заявник та представник заявника - адвокат Осадча Н.В. заяву підтримали та просили задовольнити. Представник Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області №902 від 09.10.2024 року. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 11.08.2023 року. Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 18.06.2024 року по справі №496/6015/23, [PERSON] , проживаючу за адресою: [ADDRESS] , було визнано недієздатною, а [PERSON] призначено її опікуном. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що 04.10.2024 року [PERSON] звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] 16.10.2024 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д. було надіслано на адресу [PERSON] лист №3393/02-14, в якому роз`яснено право звернутися до суду з питання встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років разом з [PERSON] , померлою [INFO] . Допитана в якості свідка у судовому засідання [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] близько 10 років. Свідку достеменно відомо той факт, що [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. Як передбачено ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст. 316 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. З роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування» слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), тощо. З наявних матеріалів справи вбачається, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після її смерті, матеріали справи не містять. Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою та лише за його заявою була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , що свідчить про фактичне прийняття ним спадщини після смерті останньої, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю четвертої черги, оскільки юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок. Згідно із вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання заявника з померлою [PERSON] не менше п`яти років по день смерті останньої - [INFO] . Крім того, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що передбачено ч.4 ст. 82 ЦПК України. Отже, обставина проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 18.06.2024 року по справі №496/6015/23 та не потребує додаткового доказування. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved