Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживача, в якому просить визнати неправомірними дії Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» щодо нарахування йому плати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 8625,87 грн за період з 01 січня 2025 року по 24 лютого 2025 року за особовим рахунком № [NUMBER] не за показниками індивідуального засобу обліку води, а за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, зобов`язати Обласне комунальне виробниче підприємство «ДніпроКіровоград» здійснити йому перерахунок нарахованої плати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 січня 2025 року по 24 лютого 2025 року, виходячи з фактичних показників індивідуального лічильника води ЛК-1.5 №1278759 та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ). Відносини між ними регулюються Індивідуальним договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який є публічним договором приєднання. Його помешкання обладнане індивідуальним (розподільчим) засобом обліку води типу ЛК-1,5, заводський номер № [NUMBER] , у лютому 2025 року звернув увагу на значне збільшення рахунків, але не міг зрозуміти чому так сталося. Потім, йому зателефонував представник відповідача і повідомив про нарахування плати, як користувачу без лічильника, оскільки він не здійснив вчасну повірку лічильника. Він за власною ініціативою та за власні кошти організував проведення періодичної повірки лічильника. 24 лютого 2025 року лічильник №1278759 було демонтовано представниками відповідача для проведення повірки, що підтверджується Актом про демонтаж засобу вимірювальної техніки № 000000455762 від 24.02.2025 р. На час відсутності основного Лічильника було встановлено тимчасовий прилад обліку. Послуги, пов`язані з розпломбуванням/опломбуванням, демонтажем/монтажем та повіркою лічильника, були оплачені ним, що підтверджується платіжними інструкціями від 12.02.2025 р. на суму 500,00 грн та від 17.02.2025 р. на суму 10,00 грн. 28 лютого 2025 року повірений лічильник №1278759 було повернуто та змонтовано, що підтверджується Актом про монтаж засобу вимірювальної техніки № 000000455762 від 28.02.2025 р. Після повірки лічильника відповідач встановив йому той самий лічильник, який в нього стояв (лічильник №1278759). Відповідність роботи лічильника вимогам національних стандартів метрології підтверджується встановлення пломби про проведення повірки (фото додаються). Разом із тим, після проведення всіх вказаних процедур у нього виникла незрозуміла заборгованість більше 8000 грн. З метою з`ясування причини виникнення такої заборгованості, він особисто звернувся до абонентського відділення відповідача з питанням, що це за заборгованість. Відповідач в усній розмові пояснив, що починаючи з 01 січня 2025 року, відповідач припинив здійснювати нарахування за спожиті ним послуги на підставі показників вищевказаного лічильника. Натомість, за період з 01 січня 2025 року по 24 лютого 2025 року, відповідач здійснив нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, як для приміщення, яке не оснащене вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб (3 особи), які фактично користуються послугами. Це призвело до значного збільшення нарахованої суми та утворення заборгованості. Відповідач надав довідку про нарахування плати та розмір платежів, яка за даними відповідача станом на 01.04.2025 року, становила 8080,77 грн. На його прохання пояснити, яким саме чином здійснено розрахунок заборгованості в абонентському відділу пояснити не змогли та зазначили, що так рахує програма. Йому було не зрозуміло які саме вхідні данні використовуються програмою для обрахунку заборгованості та нарахування додатково: в січні 2025 року 5611,46 грн. в лютому 2025 року 3014,41 грн. Загальна сума нарахувань становить 8625,87 грн. З розміром нарахованої заборгованості він не згоден, що змушує його звернутися в суд за захистом своїх порушених прав як споживача. Ухвалою суду від 30.06.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 16.07.2025 відповідачем подано в суд відзив на позов, в якому, зокрема зазначено, що основною претензією позивача є, на його думку, те, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не забезпечило належного контролю та індивідуального своєчасного інформування про необхідність повірки лічильника, що обумовило неправомірне нарахування кількості спожитої послуги водопостачання та водовідведення у період з 01 січня по 24 лютого 2025 року, проводилось не за нормами водоспоживання, а відповідно до Методики розподілу, а саме як приміщення яке не оснащене вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Наведене не відповідає дійсності та спростовується наступним. В абонентній базі Кропивницького ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Кількість осіб, що отримують послугу 3 особи. Зареєстровано розподільчий прилад обліку води ЛК-1,5 заводський №1278759, який підлягав повірці у ІІІ кварталі 2024 року. 01 листопада 2022 року за адресою: [ADDRESS] прийнято на абонентський облік комерційний прилад обліку води Maddalena-50 заводський №1834011704 з показниками 00158 м3. Ці обставини позивачем не оспорюються і не заперечуються. Відносини, що виникають у процесі провадження метрологічної діяльності, регулюються Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до частини першої статті 17 Закону про метрологію законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Прямий обов`язок споживача здійснити повірку розподільного вузла обліку води визначений нормами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Міжповірочний інтервал лічильників води та теплолічильників становить 4 роки. Відповідно до п. 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, відпускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки. Таким чином, якщо лічильник споживача не пройшов повірку він є засобом, який не відповідає законодавчим вимогам встановленим до таких вимірювальних засобів, і результати роботи такого лічильника не можуть враховуватись як достовірні. З метою забезпечення єдності вимірювань у державі в умовах воєнного та надзвичайного стану Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 07 квітня 2023 року №440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану». Дана постанова набрала чинності 04 червня 2023 року. Відповідно до пункту 3 Постанови подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників на території України, крім територій, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї постанови, забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду. Територія Кіровоградської області не віднесена нормативними актами до територій тимчасово окупованих, до територій активних бойових дій чи територій можливих бойових дій. Тобто, споживачі, які проживають на території Кіровоградської області повинні забезпечити проведення повірки лічильники води строк дії свідоцтв про повірку яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану (з 24 лютого 2022 року) протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду, у м. Кропивницькому опалювальний сезон закінчився 17 квітня 2023 року, з цієї дати споживачі м. Кропивницького, у яких минув термін повірки лічильників, повинні зробити її протягом трьох місяців. Для доведення інформації до споживачів, щодо необхідності повірки розподільчих приладів обліку води, 16 травня 2023 року підприємство завчасно розмістило відповідну інформацію в особистих кабінетах споживачів та офіційному вебсайті ОКВП Дніпро-Кіровоград. В особистому кабінеті споживача інформація відображена постійно в розділі: «Прилади обліку» та «Наступна повірка» де зазначено квартал та рік наступної повірки, а на початку кварталу в якому необхідно провести повірку, в особистому кабінеті споживача відображається повідомлення про планову повірку з зазначенням дати, місяця та року (ця обставина може бути підтверджена в разі надання позивачем доступу до свого особистого кабінету). Також повідомлення про необхідність проведення повірки розподільних приладів обліку друкуються в розрахункових листах, які доставляються щокварталу на адреси споживачів поштовим зв`язком, щоб останні мали достатньо часу здійснити повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Підприємством формуються рахунки про сплату послуг один раз на місяць та доставляються споживачам через працівників АТ «Укрпошта». Відповідно до Акту виконаних робіт від 31 липня 2024 року АТ «Укрпошта» рахунок за червень 2024 року, в якому міститься інформація про стан особового рахунку та повідомлення про необхідність здійснення повірки абоненту доставлено. В повідомленні про необхідність повірки розподільчого приладу обліку води абонента було проінформовано - не оплачені до їх початку, роботи по обслуговуванню розподільних вузлів обліку не проводяться, недопуск для обслуговування розподільного приладу обліку у встановлений в даному повідомленні термін та не проведення обслуговування приладу обліку протягом поточного кварталу є підставою для зняття такого приладу з абонентського обліку з наступного за звітним кварталу. За таких обставин вважає, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» належним чином виконано свій обов`язок щодо повідомлення про необхідність здійснити повірку розподільчого вузла обліку послуг водопостачання та водовідведення, шляхом направлення відповідного рахунку з інформацією про повірку лічильника на адресу місцезнаходження позивача, розмістивши таку інформацію на загальнодоступному сайті постачальника та надіславши таку інформацію до особистого кабінету споживача. Впливати на поведінку споживача щодо отримання такої поштової кореспонденції або додатково спонукати його використовувати інформацію з загальнодоступних інтернет-ресурсів ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не може, а відтак ухилення споживача від одержання на підприємстві зв`язку або з інтернет-ресурсів листа, що містив повідомлення про повірку лічильника не дає підстав вважати повідомлення про повірку лічильника неврученим. Відповідно до частини 3 ст. 212 ЦК України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це не вигідно, обставина вважається такою, що настала. З огляду на викладене вважає, що позивач, діючи добросовісно, мав можливість отримати повідомлення про повірку лічильника у різний спосіб, а відтак він помилково вважає, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не забезпечило належного контролю та індивідуального своєчасного інформування про необхідність повірки лічильника. Враховуючи те, що у 3 кварталі 2023 року вузол розподільного обліку позивача через відсутність планової повірки був знятий з обліку, нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в період з 01 січня по 24 лютого 2025 року, проводилось не за нормами водоспоживання, а відповідно до Методики розподілу, а саме як приміщення яке не оснащене вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Оскільки позивач у встановлений строк повірку лічильника не здійснив, йому було обґрунтовано здійснено нарахування за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення без врахування показів лічильника. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що: - у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Також слід відмітити, що Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Розподіл загального обсягу спожитої послуги водопостачання між споживачами у багатоквартирному будинку щомісячно визначається відповідно до Методики. Враховуючи те, що за адресою позивача у листопаді 2022 року було встановлено комерційний засіб обліку у зв`язку з чим обсяги спожитих послуг йому правомірно були визначені відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики № 315 та без врахування показників розподільчого приладу обліку (лічильника відповідача). Довідка про нарахування плати та розмір платежів містить всю інформацію щодо порядку нарахування плати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення, і у стовпці № 14 та 15 зазначена кількість квартир (приміщень) у яких був відсутній розподільний засіб обліку з січня 2024 року по лютий 2024 року та на які було розподілено «небаланс». У позові відсутні докази які спростовують обставини прострочення повірки лічильника позивача, не наведені заперечення щодо правильності обрахунку кількості спожитих послуг з водопостачання та водовідведення, а відтак позов не спростовує обґрунтованість нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в період з 01 січня по 24 лютого 2025 року. У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 29.07.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач у своєму відзиві стверджує, що він належним чином виконав свій обов`язок щодо інформування про необхідність повірки лічильника шляхом розміщення інформації в особистих кабінетах, на офіційному вебсайті та у розрахункових листах, що доставляються поштою. Однак, наполягаємо, що такий спосіб інформування є неналежним, недостатнім та таким, що не відповідає вимогам законодавства та усталеній судовій практиці. Згідно з п. 42.15 Індивідуального договору, відповідач прямо зобов`язаний "контролювати дотримання установлених міжповірочних інтервалів для засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла комерційного та розподільного обліку". Такий контроль передбачає не лише фіксацію дат, а й активні дії з належного, своєчасного та індивідуального інформування споживача про необхідність проведення повірки саме його засобу обліку, строки її проведення та можливі наслідки непроведення. Відповідно до п. 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою КМУ № 474 від 08.07.2015 р., виконавець послуг зобов`язаний інформувати споживача про настання строку проведення періодичної повірки шляхом надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Відповідач не надав жодних доказів (таких як копія рекомендованого листа з повідомленням про вручення), які б підтверджували індивідуальне та підтверджене отримання позивачем повідомлення про необхідність повірки саме його лічильника №1278759. Посилання відповідача на Акт виконаних робіт АТ «Укрпошта» від 31.07.2024 р. (Рахунок-акт приймання-передачі наданих послуг №АНП54121 від 31.07.2024 р.), який нібито підтверджує доставку повідомлення про повірку, є беззаперечно недопустимим та неналежним доказом у цій частині. Зазначений Акт підтверджує лише факт доставки "Послуги з доставки рахунків Замовника", тобто рахунків, а не індивідуального повідомлення про повірку, оформленого у спеціальній формі та надісланого способом, що підтверджує отримання, як того вимагає п. 7 Порядку № 474. Так само, роздруківка з веб-сайту ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яка містить оголошення «До уваги власників лічильників!», є лише загальним повідомленням. Вона не містить жодного посилання на конкретний прилад обліку, встановлений у Позивача за його адресою, або іншої персоналізованої інформації, що дозволяла б вважати це індивідуальним повідомленням. Таким чином, відповідач не надав беззаперечних доказів доставки саме повідомлення про повірку дічильника до позивача. Твердження відповідача про "недобросовісне перешкоджання" з боку Позивача є безпідставним та голослівним. Позивач є добросовісним споживачем, що підтверджується його платіжною дисципліною та фактом самостійної організації та оплати повірки лічильника одразу після з`ясування обставин. Відповідач не надав жодних доказів недобросовісної поведінки позивача. Враховуючи вищевикладене, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів виконання вимог п. 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою КМУ № 474 від 08.07.2015 р., а саме надання доказів відправлення повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Окрім цього, відповідач повністю ігнорує той факт, що після проведеної повірки у лютому 2025 року лічильник позивача виявився повністю справним та був знову встановлений Відповідачем. Акт про монтаж засобу вимірювальної техніки № 000000455762 від 28.02.2025 р. підтверджує встановлення лічильника з пломбою, що засвідчує його правильну працездатність. Відповідач стверджує, що нарахування за період з 01.01.2025 р. по 24.02.2025 р. були здійснені відповідно до Методики розподілу, оскільки лічильник позивача не пройшов планову повірку. Відповідач посилається на застосування Методики розподілу обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Методика №315 застосовується у трьох випадках: - відсутності вузла (вузлів) комерційного обліку - тимчасового виходу з ладу вузла (вузлів) комерційного облікe - втрати вузла (вузлів) комерційного обліку. Незважаючи на те, що лічильник позивача є індивідуальним (розподільчим) засобом обліку, відповідач, застосовуючи правила Методики №315, прирівняв помешкання позивача до "приміщення, яке не оснащене вузлами розподільного обліку". Однак, навіть якщо таке початкове застосування Методики до індивідуального лічильника і мало місце, воно є тимчасовим та обумовлює обов`язок відповідача здійснити перерахунок після підтвердження працездатності лічильника. Ключовим питанням, яке підлягає з`ясуванню, є не «чи застосовується Методика взагалі (бо відповідач її застосував)», а те, «чи було її застосування правомірним у конкретній ситуації», та чи «зобов`язаний відповідач здійснити перерахунок». Відповідно пункту 24 Індивідуального договору, який прямо передбачає обов`язок перерахунку після відновлення надання показань вузлів обліку споживачем (тобто, після успішної повірки та встановлення лічильника, який виявився справним). Цей пункт, є невід`ємною частиною договірних відносин, що базуються на Методиці. Відповідно до Пункту 24 Індивідуального договору, який є публічним договором приєднання та укладений між сторонами "відповідно до Методики розподілу": "Після відновлення надання показань вузлів обліку споживачем виконавець зобов`язаний провести перерозподіл спожитих послуг у будинку та перерахунок. Перерозподіл обсягів спожитих послуг у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподілених послуг окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більш як за 12 розрахункових періодів." Це положення договору, що ґрунтується на засадах Методики розподілу, чітко встановлює обов`язок відповідача здійснити перерахунок нарахувань за період, коли лічильник тимчасово не враховувався, якщо його працездатність була відновлена та підтверджена. Беззаперечна справність лічильника Позивача після повірки свідчить, що лічильник не був "виведений з ладу" або "втрачений", а лише тимчасово не враховувася через відсутність повірки, за яку відповідач несе частину відповідальності (неналежне інформування). Індивідуальний договір містить прямий договірний обов`язок відповідача здійснити перерахунок відповідно до пункту 24 Індивідуального договору після відновлення надання показань, що відбулося після повірки і встановлення лічильника Отже, хоча відповідач посилається на методику для обґрунтування застосування розрахунків за методикою, позивач наголошує, що це застосування є тимчасовим і підлягає обов`язковому перерахунку відповідно до умов договору та загальних принципів захисту прав споживачів, особливо з огляду на справність лічильника та невиконання Відповідачем обов`язку з належного інформування. Нарахування відповідача за Методикою розподілу у січні та лютому 2025 року призвели до аномально високих обсягів споживання (122,07 м.куб. та 65,57 м.куб. відповідно), що у 24 та 13 разів перевищує середні показники позивача. Це підтверджує безпідставність та необґрунтованість таких нарахувань, які не відображають фактичне споживання та порушують право позивача на достовірну інформацію про послуги (ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»). Дії відповідача щодо нарахування плати за послуги за Методикою розподілу, без належного та своєчасного інформування позивача про необхідність повірки та за умови справності лічильника, порушують права позивача як споживача, гарантовані Законом України «Про захист прав споживачів». Зокрема, право на отримання послуг належної якості (ст. 6) та право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послуги (ст. 15). Відповідно до п. 42.17 Договору, виконавець зобов`язаний самостійно здійснювати перерахунок вартості послуг у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості. Цей принцип має застосовуватися і у випадку неправомірних нарахувань, які виникли внаслідок бездіяльності Відповідача щодо належного інформування. Негативні наслідки такої бездіяльності виконавця не повинні покладатися на споживача, який є добросовісним. У відповіді на відзив також зазначено, що довідка про нарахування плати та розмір платежів, надана відповідачем позивачу під час досудового врегулювання, містить велику кількість даних, проте не надає чіткого та зрозумілого алгоритму розрахунків, на підставі яких сформована заборгованість. Наявність великих масивів чисел без пояснення застосованої логіки, формул чи вихідних даних унеможливлює перевірку коректності нарахувань, не пояснює, які саме показники, коефіцієнти чи інші параметри були взяті для обрахунку оспорюваної заборгованості, обмежуючись лише загальними посиланнями на Методику розподілу. Така відсутність прозорого та зрозумілого розрахунку з боку відповідача свідчить про безпідставність виставлених рахунків. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Царенко Є.П., підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши представника позивча, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ). Відносини між сторонами регулюються Індивідуальним договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який є публічним договором приєднання, укладеним шляхом вчинення позивачем дій, що свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, шляхом фактичного споживання та оплати послуг п. 5 Договору. Помешкання Позивача обладнане індивідуальним (розподільчим) засобом обліку води типу ЛК-1,5, заводський номер № [NUMBER] . 24.02.2025 року лічильник №1278759 було демонтовано представниками відповідача для проведення повірки, що підтверджується Актом про демонтаж засобу вимірювальної техніки № 000000455762 від 24.02.2025 р. На час відсутності основного лічильника було встановлено тимчасовий прилад обліку. Послуги, пов`язані з розпломбуванням/опломбуванням, демонтажем/монтажем та повіркою лічильника, були оплачені позивачем, що підтверджується платіжними інструкціями від 12.02.2025 р. на суму 500,00 грн та від 17.02.2025 р. на суму 10,00 грн. 28.02.2025 року повірений Ллчильник №1278759 було повернуто та змонтовано, що підтверджується Актом про монтаж засобу вимірювальної техніки № 000000455762 від 28.02.2025 р. Після повірки встановлено той самий лічильник №1278759. Відповідність роботи лічильника Позивача вимогам національних стандартів метрології підтверджується встановлення пломби про проведення повірки. За період з 01 січня 2025 року по 24 лютого 2025 року, відповідач нарахував плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, як для приміщення, яке не оснащене вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб (3 особи), які фактично користуються послугами, станом на 01.04.2025 року нарахування становили 8080,77 грн. На зверення позивача відповідач надав лист (вих. № 138195 від 13.05.2025), в якому пояснив нарахуваня Методикою розподілу через прострочення терміну повірки Лічильника та зазначив, що інформування споживачів здійснюється через особисті кабінети, офіційний веб-сайт та шляхом друку повідомлень у розрахункових листах. Згідно з п. 6 договору, відповідач зобов`язується надавати позивачу послуги відповідної якості, а позивач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 42.1 договору, відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуг згідно із законодавством та умовами договорів. Відповідно до п. 40.1 договору, позивач зобов`язаний своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини. Одночасно, згідно з п. 39.1 договору, позивач має право одержувати своєчасно та належної якості послуги згідно із законодавством та умовами цього договору. Позивач є добросовісним споживачем комунальних послуг, що підтверджується щомісячною оплатою послуг з водопостачання/водовідведення. Статтею 17 Закону № 1314-VІІ передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці. Частиною 4 статті 17 Закону № 2189- VІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та п. 26 договору встановлено, що періодична повірка вузлів розподільного обліку (індивідуальних лічильників) здійснюється за рахунок споживача (власника такого вузла обліку). Однак, п. 42.15 Договору прямо покладає на відповідача (виконавця) обов`язок "контролювати дотримання установлених міжповірочних інтервалів для засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла комерційного та розподільного обліку". Такий контроль, не може обмежуватися пасивним спостереженням, а має включати активні дії з належного, своєчасного та індивідуального інформування споживача про необхідність проведення повірки саме його засобу обліку, строки її проведення та можливі наслідки непроведення. Порядок № 474, який регулює процедуру подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, також передбачає обов`язок виконавця інформувати споживача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки (п. 7 Порядку № 474). Зміни до цього Порядку, внесені Постановою КМУ №880 від 24.10.2018 р., щодо спрямування повідомлень споживачам стосовно повірки комерційних приладів, не скасовує договірного обов`язку відповідача з контролю міжповірочних інтервалів для розподільчих приладів обліку (п. 42.15 Договору) та загальних принципів захисту прав споживачів щодо надання повної та своєчасної інформації. Крім того, зміни, були внесені до Порядку № 474 вже після моменту, коли відповідач мав повідомити позивача про необхідність проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки (за місяць до ІІІ кварталу 2024 року). Відповідно до ст. 9 Закону № 2189- VІІІ та умов договору, споживач здійснює оплату за спожиті послуги. Пріоритетним є облік за допомогою індивідуальних засобів вимірювальної техніки. Лічильник позивача підлягав повірці у ІІІ кварталі 2024 року. Загальна інформація на веб-сайті, в особистому кабінеті чи в розрахункових листах не може вважатися належним виконанням обов`язку з інформування конкретного споживача щодо його конкретного засобу обліку, що підтверджується усталеною судовою практикою (рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/6156/21; рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/18647/23 та постанова Київського апеляційного суду у цій же справі). Після проведення повірки лічильника, ніякої інформації щодо неправильної роботи лічильника позивачу надано не було. Відповідач встановив той самий лічильник з тими самими показниками споживання води, що додатково свідчить про належну роботу приладу обліку споживання води та безпідставність здійснених нарахувань заборгованості. Зазначене підтверджується Актом про монтаж засобу вимірювальної техніки № 000000455762 від 28.02.2025 р. та фотографіями лічильника № 1278759, який встановлено із пломбою, що засвідчує його правильну працездатність. Відповідно до п. 39.5 Договору, позивач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за послуги у разі її ненадання, надання не в повному обсязі або належної якості. Аналогічно, якщо нарахування здійснені неправомірно, вони підлягають коригуванню. Пунктом 42.17 Договору передбачено обов`язок виконавця самостійно здійснювати перерахунок вартості послуг у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості. Цей принцип має застосовуватися і у випадку неправомірних нарахувань. У рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року у справі № 331/6156/21 суд дійшов висновку про неправомірність дій виконавця послуг (Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ») щодо нарахування плати за послуги з постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання через несвоєчасне проведення періодичної повірки лічильника. Суд визнав бездіяльність виконавця щодо своєчасного подання лічильника на періодичну повірку незаконною та зобов`язав здійснити перерахунок нарахованої плати згідно з показниками лічильника. Ключовим аргументом суду було те, що обов`язок проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку, а також належного інформування споживача про це, покладається саме на виконавця послуг, і невиконання ним цього обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача. Також рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року у справі №755/18647/23, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, суд також став на бік споживача, визнавши протиправними дії виконавця послуг (ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ») з нарахування плати за послугу з централізованого постачання гарячої води за нормою через не проведення повірки лічильника. Суди першої та апеляційної інстанцій наголосили, що обов`язок контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити (організовувати) періодичну повірку квартирних засобів обліку та належним чином інформувати про це споживача покладається на виконавця послуг, навіть якщо сама повірка (її вартість) здійснюється за рахунок споживача відповідно до зміненого законодавства чи умов договору. Суди вказали, що загальні повідомлення на сайті чи в квитанціях не є належним індивідуальним повідомленням, а бездіяльність виконавця щодо виконання цих обов`язків робить нарахування за нормами неправомірним. Виходячи з наведеної судової практики виконавець комунальних послуг несе відповідальність за належну організацію процесу періодичної повірки індивідуальних лічильників, що включає обов`язковий контроль за міжповірковими інтервалами та належне, своєчасне та індивідуальне інформування споживача про необхідність проведення повірки конкретного засобу обліку. Загальні повідомлення (на сайтах, у квитанціях тощо) без індивідуального звернення до споживача у встановленому порядку (наприклад, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або іншим способом, що підтверджує отримання, як це передбачено Порядком КМУ № 474) часто визнаються судами неналежним інформуванням. Невиконання виконавцем своїх обов`язків щодо контролю та інформування про повірку лічильника, навіть якщо сама повірка здійснюється за кошти споживача, не може бути підставою для переведення споживача на розрахунки за нормами споживання (або за аналогічними методиками), якщо у споживача встановлений та потенційно справний лічильник. Негативні наслідки такої бездіяльності виконавця не повинні покладатися на споживача. Споживач має право на те, щоб розрахунки за спожиті послуги здійснювалися на підставі показників індивідуального лічильника, якщо не доведено його несправності або вини споживача у непроведені повірки після належного та своєчасного попередження. \~ \~ \~ \~Таким чином під час надання послуг з водопостачання та водовідведення обраний відповідачем спосіб інформування є недостатнім та таким, що не відповідає вимогам законодавства щодо належного повідомлення споживача про конкретні обставини, що стосуються його засобу обліку, відповідач не виконав належним чином свої обов`язки щодо контролю за дотриманням міжповіркових інтервалів та, що найголовніше, щодо своєчасного, належного та індивідуального інформування позивача про необхідність проведення періодичної повірки саме його лічильника №1278759 у ІІІ кварталі 2024 року, а також про правові наслідки непроведення такої повірки у встановлений термін, зокрема, про зміну порядку нарахувань. Пункт 42.15 Індивідуального договору покладає на відповідача обов`язок "контролювати дотримання установлених міжповірочних інтервалів для засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла комерційного та розподільного обліку", такий контроль передбачає не лише фіксацію дат, а й активні дії з інформування споживача у спосіб, що гарантує отримання такого повідомлення та усвідомлення його змісту. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем обов`язку з належного контролю та інформування позивача щодо необхідності повірки лічильника призвело до того, що позивач не зміг своєчасно вжити заходів для її проведення, що, в свою чергу, стало формальною підставою для відповідача здійснювати нарахування за Методикою розподілу. Такі дії відповідача суд вважає неправомірними, оскільки негативні наслідки бездіяльності виконавця послуг не повинні покладатися на споживача. Неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо інформування позивача про необхідність проведення повірки лічильника, є порушенням прав позивача, як споживача комунальних послуг, та призвело до неправомірного нарахування позивачу заборгованості за період з 01 січня 2025 року по 24 лютого 2025 року, ячка підлягає скасуванню. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Верховний Суду у постанові від 15.06.2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на користь позивача на правничу допомогу в розмірі 5 100 грн., які підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 04.05.2025 № 136/25, актом прийому-передачі послуг № 136/25 від 27.05.2025, звітом № 136/25 від 27.05.2025, рахунком-фактурою № 136/25/002 від 27.05.2025, квитанцією № 24771196279. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved