Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, у якій просить визначити [PERSON] додатковий строк у 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] заповідачки [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 грудня 2021 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] . Через деякий час після смерті [PERSON] позивачка дізналась про наявність заповіту у померлої, за яким все своє майно померла заповіла [PERSON] . «Пасічник» - це дівоче прізвище позивачки, яке вона змінила на « [PERSON] » після укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Житомирським міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 02 грудня 2017 року. Останнє місце реєстрації та проживання померлої [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 19.03.2024 року №10-10/1994/2024. Незважаючи на наявність заповіту та всіх інших необхідних для оформлення спадщини документів, приватний нотаріус Білецька Н.С. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 квітня 2024 року у зв`язку з неподанням [PERSON] заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті заповідачки [PERSON] . Спадкова справа до майна померлої [PERSON] до моменту звернення до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. не заводилась (підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №76500022 від 05.04.2024), а була заведена вказаним вище нотаріусом 05 квітня 2024 року за №32/2024 під час видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інші спадкоємці у померлої [PERSON] відсутні. У шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через необізнаність про наявність заповіту померлої, який вона знайшла значно пізніше вказаного вище строку. Крім того, через два місяці після смерті [PERSON] почалось широкомасштабне вторгнення росії в Україну. Воєнні дії наближались до Житомира, позивачка на певний час евакуювалась з міста та перебувала на території західної частини України. Шестимісячний строк після смерті [PERSON] закінчувався 17 червня 2022 року, весь цей час позивачка не знала про наявність заповіту на свою користь, тому і не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] . У зв`язку з наведеними обставинами єдиним належним способом захисту права позивачки [PERSON] на спадщину після померлої заповідачки є надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.\~Зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецьку Наталію Степанівну\~надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи №32/2024, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 грудня 2021 року). Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 липня 2025 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON] . Представник позивачки адвокат Саух Ю.О. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно раніше поданої заяви від 15.05.2025 просила розглянута справу без її участі . Третя особа: [PERSON] в підготовчому судовому засіданні вказав, що з його дочкою [PERSON] є домовленість, що він не претендує на спадщину матері, а позивачка дарує іншу квартиру своїй молодшій сестрі. Якщо [PERSON] не виконає домовленість, він подасть апеляційну скаргу на рішення суду. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [INFO] померла [PERSON] . На момент смерті та з 16.09.1970 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 19.03.2024 №10-10/1994/2024. Інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано. У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 02 грудня 2017 року, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00044384960 від 04.04.2024, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та онукою померлої [PERSON] . [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00044385114 від 04.04.2024. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 103838633 від 15.11.2017 та копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.07.1998, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно складеного 30.11.2017 [PERSON] заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Лубяковою Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1544, все своє майно спадкодавець заповіла [PERSON] , [INFO] . 05.04.2024 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті її баби [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. від 05.04.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [INFO] баби-заповідачки [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18), від 03 березня 2020 року у справі №145/148/20 (провадження №61-16153св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.11.2020 у справі №750/262/20 зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, та від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18). Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20). У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) Велика Палата Верховного Суду констатувала, зокрема що: «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом». Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка посилається на необізнаність щодо складеного заповіту та діючий воєнний стан. Разом з тим, як встановлено у цій справі, позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті баби [PERSON] була спадкоємцем\~за законом. Доказів об`єктивних перешкод для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті баби у встановлений вимогами законодавства строк матеріали справи не містять. Відтак, незнання позивачки про наявність заповіту не впливало на волевиявлення щодо подання такої заяви. Діючий на території України воєнний стан також не є непереборною обставиною, яка перешкоджала позивачу подати нотаріусу особисто або направити поштою заяву про прийняття спадщини в м.Житомирі. В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що на території м.Житомира не велись і не ведуться активні бойові дії, вищевказана територія не є тимчасово окупованою. До того ж, [PERSON] померла [INFO] , тобто ще до введення воєнного стану в Украні 24.02.2022. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed