Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 08.01.2015 року Київським ВДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), до суду, діючи в інтересах [PERSON] , як його представник, звернувся адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 14.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, в матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Єлісєєва Д.О. щодо розгляду справи за його та позивача відсутності, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримані. Відповідач [PERSON] , повідомила суд щодо згоди на розірвання шлюбу, зазначаючи що спору щодо визначення місця проживання дітей не має, просить суд розглядати справу за її відсутності, що відображено у телефонограмі, яка міститься у справі. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 січня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у телефонограмі з пояснень відповідача діти наразі проживають з нею та проживатимуть разом з нею, що позивачем сторонами не спростовано. Щодо наявності спору щодо розподілу спільного майна в позові не йдеться. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання спільних дітей разом з матір`ю. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved