Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 16.03.2025-100000562 від 17.03.2025 у розмірі 34038,04 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 17.03.2025 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 16.03.2025-100000562, шляхом підписання електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора, на виконання якого позивачем надано кредит у розмірі 13000,00 грн, на строк 140 днів, дата повернення 03.08.2025, процентна ставка "Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950,00 грн, денна процентна ставка- 0,82 %. П. 6.1 Договору передбачена можливість нарахування неустойки. Кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 13000 грн, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 34038,04 грн, сума заборгованості розрахована з урахуванням внесених відповідачем платежів. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 13.10.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, справа призначена до розгляду, відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 28.10.2025 відповідачем до суду подано відзив, згідно якого визнав позов частково на суму 14913,62 грн, з яких 12989,64 основний борг, 1924,00 грн відсотки в межах користування кредитом. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначає, що дійсно укладав кредитний договір та частково сплатив заборгованість у розмірі 5600,36 грн. Вважає суму нарахованих процентів та неустойки неспівмірною з самим кредитом, а неустойка підлягає списанню кредитодавцем в силу положень ЦК України, а саме п.18 Прикінцевих та перехідних положень. Крім того просить зменшити витрати на правову допомогу, вважаючи їх завищеними та необґрунтованими. 03.11.2025 до суду від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позові, зазначає, що відсотки за користування кредитом було нараховано у відповідності до умов укладеного кредитного договору, щодо нарахування неустойки зазначає, що ЦК регулює загальні положення щодо нарахування неустойки на кредитні договори, в той час як згідно ЗУ «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою та регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування та не забороняє такі нарахування. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, скористалися своїм правом на надання відзиву та відповіді на відзив. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 17.03.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір № 16.03.2025-100000562 шляхом підписання заявки кредитного договору, за умовами якого сума кредиту становить 13000 грн, строк, на який надається кредит - 140 днів, дата повернення кредиту 03.08.2025, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950,00 грн, денна процентна ставка, 0,82% , неустойка 130,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. Реальна річна процентна ставка 6469,12, орієнтовна загальна вартість кредиту 28001,75 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 15001,75 грн. Кредитний договір № 16.03.2025-100000562 від 17.03.2025 відповідач [PERSON] підписав електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) Е543. 17.03.2025 [PERSON] прийняв пропозицію про укладення кредитного договору, який підписав електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) Е543. 17.03.2025 на картковий рахунок [PERSON] , вказаний у заявці кредитного договору, перераховано грошові кошти в сумі 13000 грн, що вбачається з повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.09.2025. На підтвердження позовних вимог позивач надав довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 16.03.2025-100000562 від 17.03.2025, згідно з якою заборгованість [PERSON] складає 34038,04 грн, з яких 12989,64 грн основний борг; 14548,40 грн проценти (нараховані за період з 17.03.2025 по 03.08.2025), 6500,00 грн неустойка. Відповідно до ч. 1 ст. 205\~ЦК України правочин\~може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 17.03.2025, укладаючи кредитний договір № 16.03.2025-100000562 від 17.03.2025, ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] погодили порядок і строки виконання зобов`язання за кредитним договором, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом, розміру сплати комісії та неустойки у разі неналежного виконання зобов`язань. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором № 16.03.2025-100000562 від 17.03.2025. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. [PERSON] не заперечує факту укладення договору та отримання кредитних коштів та порушення ним грошового зобов`язання, визнає позов в частині наявної заборгованості за основним боргом у розмірі 12989,64 грн., тож заборгованість в частині стягнення за основним боргом підлягає стягненню. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитного договору денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, денна процентна ставка 0,82 %. Враховуючи, що всі істотні умови, зокрема і щодо відсоткової ставки були погоджені, відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 13000 грн, денну процентну ставку 0,82 %, строк кредитування 140 днів, відсотки які підлягають стягненню з відповідача становлять 14924,00 грн (13000*0,82%*140), однак враховуючи, що суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог в силу ч.2 ст.264 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки у розмірі 14548,40 грн. Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на усій території України оголошено воєнний стан (Указ затверджено\~Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ). У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до цього часу. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено п. 18. Відповідно до зазначеного пункту, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в силу закону позичальник звільняється від відповідальності у вигляді штрафу та пені за прострочення грошового зобов`язання. Такі платежі підлягають списанню позикодавцем. Таким чином, враховуючи що кредитний договір укладено 17.03.2025, сума неустойки в розмірі 6500,00 грн не підлягає стягненню з відповідача. Доводи позивача щодо виключення з 24.01.2024 п. 6-1 Розділу 6 «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 66 ЗУ «Про правотворчу діяльність» у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. За таких обставин, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 27538,04 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12989,64 грн та процентам у розмірі 14548,40 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пілягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 1959,81 грн (27538,04*2422,40/34038,04).

Outcome: partial