Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

19 серпня 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області за підсудністю надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №05.03.2025-100000043 від 05.03.2025 у розмірі 39 650,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №05.03.2025-100000043. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 05.03.2025 строком на 140 днів. Відповідач [PERSON] 05.03.2025 електронним цифровим підписом підписав пропозицію про укладення кредитного договору ( оферти), заявку на отримання кредиту, отже підтверджено укладання кредитного договору та отримання на свій рахунок коштів у розмірі 13 000,00 грн., а отже акцентовано умови договору. Ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Згідно з п. 3.1. договору: за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів( робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.4.1 Договору: кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Відповідно до договору від 05.03.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 13 000,00 грн. строком на 140 днів, відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 13 000,00 грн. Отже ТОВ «Споживчий цент» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату складання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 39 650,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000,00 грн., по процентам в розмірі 18 200,00 грн., комісії 1 950,00 грн., неустойка 6 500,00 грн. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в позовній заяві просить про розгляд справи у відсутності представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не надав. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 05.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №05.03.2025-100000043, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 13 000,00 грн., на строк 140 днів, зі сплатою відсотків. Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору вищезазначений кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на сайті Кредитора заявка, сформована на сайті Кредитора після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитора, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідачем [PERSON] 05.03.2025 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13 000,00 грн., а отже акцептовано умови договору. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.06.2025 згідно якого вбачається, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» було укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024 від 01.04.2024, відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 05.03.2025 на суму 13 000,00 грн., номер карти [NUMBER] , номер транзакції 670427887, призначення платежу: видача за договором кредиту №05.03.2025-100000043. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. ст. 526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №05.03.2025-100000043 від 05.03.2025, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 39 650,00 грн. з яких: 13 000,00 грн. - основний борг, 18 200,00 грн. проценти, 6 500,00 грн. неустойка, 1 950,00 грн. комісія, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №05.03.2025-100000043 від 05.03.2025. Проценти нараховані за період з 05.03.2025 по 22.07.2025. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу (неустойки) за порушення виконання зобов`язань за укладеним договором задоволенню не підлягають з огляду на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як встановлено судом, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким внесено вищевказані зміни, набув чинності 17.03.2022. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено. Отже, зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачу нараховано неустойку за 2025 рік, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими, а тому зі [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 33 150,00 грн., з яких: тіло кредиту 13 000,00 грн., відсотки 18 200,00 грн., додаткова комісія 1 950,00 грн. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: partial