Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

До Фортечного районного суду міста Кропивницького 12 листопада 2025 року надійшла заява [PERSON] щодо видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , уродженця село Бареніківки Луганської області, який зареєстрований за адресою: село Бареніківка Луганської області, мешкає за адресою: [ADDRESS] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, зокрема заборони наближатися на відстань менше ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] ; заборони наближатися на відстань менше 200 метрів до інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заяви зазначила, що проживала із [PERSON] однією сім`єю, мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у сторін не склалось та з квітня 2025 року проживають окремо, перестали вести спільне господарство. При цьому, вказує, що чоловік майже щодня переслідує її з донькою, погрожує при дитині вбити її, викрасти дитину, і при цьому виражається нецензурною лексикою, шарпає, штуркає її, розбив їй телефон. Дитина його боїться. Такі дії зі сторони [PERSON] почали носити систематичний характер, зберігаються та будуть в подальшому зберігатись. Таким чином, заявник вважає, що є особою, яка зазнала і продовжує зазнавати домашнього насильства, а тому дієвим та ефективним способом її захисту від домашнього насильства від її чоловіка буде застосування обмежувального припису. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 листопада 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання (а.с.14). В судовому засіданні заявник заяву підтримала, з наведених у ній підстав та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. 05 вересня 2025 року старшим інспектором СПДН ВВзГ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області каптаном поліції Філіпчик Олександром Олександровичем складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 621403 відносно [PERSON] , згідно якого 05.09.2025 року близько 15:00 год [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ) словесно ображав та принижував [PERSON] . Заходи термінового забороненого припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особо. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 15 год 30 хв 05.09.2025 року та діє до 15 год 30 хв 15.09.2025 року (а.с.11). Постановою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 20 жовтня 2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Із зазначеної постанови вбачається, що 19.09.2025 року близько 08-00 год, [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] , біля подвір`я дитячого садка №62 «Супутник», вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки [PERSON] , а саме: умисні дії психологічного характеру, словесно ображав, погрожував, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої [PERSON] , чим вчинив правопорушення, передбачене першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує частина друга статті 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункту 17 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила систематичність вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , що виражається у нецензурній лайці, погрозі життю та здоров`ю, переслідуванні та залякуванні дитини. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, а відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved