Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

У червні 2025 з позовом до суду звернулося ТОВ «ФК «ЕЙС», яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №416208254 від 06.02.2022 року у розмірі 13144,74 грн. Мотивувало позовні вимоги тим, що 06.02.2022 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №416208254 згідно якого відповідач отримав кошти у сумі 10200 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Заборгованість складається зі заборгованості по кредиту 10200 грн; та заборгованості по відсотках 2944,74 грн. Відповідно до укладених договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №416208254. Ухвалою суду від 27.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснити у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Суд дослідивши надані докази установив, 06.02.2022 відповідач звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявою про отримання грошових коштів в кредит, при цьому заповнив загальну інформацію та надав персональні дані, зазначивши номер карти для перерахунку коштів. 06.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] \~уклали договір\~кредитної лінії\~№416208254.\~Згідно умов\~договору кредитодавець\~зобов`язався надати\~позичальнику кредит\~у вигляді\~кредитної лінії,\~у розмірі\~кредитного ліміту\~на суму\~11000\~грн,\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності.\~Позичальник зобов`язався\~повернути кредитні\~кошти та\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом.\~Орієнтовна дата\~повернення кредиту\~24.12.2022.\~Дисконтний період\~користування склав\~20\~днів від\~дати отримання\~коштів.\~Сторони погодили,\~що кредитодавець\~надає перший\~транш у\~сумі 10200\~грн одразу\~після укладення\~договору,\~який має\~бути повернутий\~до 26.02.2022. За умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Договір між сторонами підписано за допомогою електронного підпису створеного за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у виконання умов договору перерахував [PERSON] 10200 грн. на його картковий рахунок. У зв`язку з невиконанням обов`язку з повернення коштів та сплати процентів утворилася заборгованість у сумі 13144,74 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 10200 грн; заборгованості по відсотках 2944,74 грн. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання договору факторингу 1 підписали реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, згідно якого одним із боржників є відповідач. У жовтні 2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу. Згідно якого останній набув права вимоги до [PERSON] 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. При цьому, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи,\~що фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~та в\~повному обсязі\~ТОВ «ФК\~«ЕЙС» не\~повернуті,\~позовні вимоги\~про стягнення\~заборгованості у\~сумі 13144,74\~грн,\~з них заборгованість\~по кредиту\~ 10200\~грн;\~та заборгованості\~по відсотках\~ 2944,74\~грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 2422,40 грн оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Також на користь позивача з відповідача слід стягнути 5000 грн витрат на правову допомогу, такий розмір на думку суду є співмірним виконній роботі. На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України,

Outcome: approved