Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

До Теофіпольського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 8507,25 грн. Позовні вимоги обґрунтовано укладенням відповідачкою як позичальницею, проте невиконанням обов`язку з повернення позичених грошових коштів за кредитним договором № 331909 від 20.12.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит». Права вимоги кредитора за зазначеним вище договором у зв`язку з невиконанням позичальницею обов`язку з повернення позичених грошових коштів, як стверджує позивач, було передано ТОВ «ФК «Омега Фінанс» за договором факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки сукупно 8507,25 грн, з них 7365,50 грн заборгованості за основною сумою боргу, 1141,75 грн заборгованості за нарахованими процентами. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24.09.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 13:00 год 23.10.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання, призначене на 23.10.2025 учасники справи не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надходило. Надіслана відповідачці копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду повернулась на адресу суду 03.10.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання відкладено на 13.11.2025. У судове засідання, призначене на 13.11.2025 учасники справи не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надходило. Надіслана відповідачці судова повістка про виклик до суду на 13.11.2025 повернулась на адресу суду 10.11.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. Із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 13.11.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1. Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд встановив, що 20.12.2021 [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «I3І КРЕДИТ», заяву на отримання кредиту № 498976 (а.с. 18). На підставі зазначеної заяви між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 331909. Сторони підтвердили,\~що правовоюосновою для укладення кредитного договору є заява на видачу кредиту, підписана позичальницею 20.12.2021, що є додатком № 1 та невід?ємною частиною договору (п. 1 кредитного договору). Пунктом 2 кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 визначено, що позичальниця підтверджує, що до підписання даного договору, кредитодавець ознайомив її з усіма умовами цього договору та внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими вона погоджується і які вона приймає. Позичальниця підтвердила, що до підписання договору кредитодавець надав їй у письмовій формі інформацію, що передбачена законодавством України про фінансові послуги та про захист споживачів, зокрема інформацію, передбачену в ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», та підтвердила, що надана інформація є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансової послуги, що надається кредитодавцем (п. 2.2. кредитного договору). Відповідно до умов кредитного договору № 331909від 20.12.2021 кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 7500,00 грн на особисті потреби, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов зазначених у договорі (п. 3 кредитного договору). Пунктом 3.1. кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 визначено, що сума кредиту, яка зазначена в цьому договорі надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору. Згідно з п. 3.2. кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності. Пунктом 3.3. кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 визначено, що кредит повертається позичальником шляхом щотижневих виплат в готівковій формі у національній валюті України. Днем надання кредиту вважається день отримання позичальником готівкових коштів від кредитодавця (п. 4 кредитного договору). Сторони домовились про окремі умови цього договору, що викладені в цьому розділі та відповідно до графіку платежів, що є додатком № 2 та невід?ємною частиною цього договору (п. 5 кредитного договору). Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 17 тижнів. (п. 5.1. кредитного договору). Пунктом 5.2. кредитного договору визначено, що реальна (ефективна) річна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2 402,67%. Сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 497,38% річних від суми кредиту з першого по 7 платіж та 1,93% процентів річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно графіку платежів, у розрахунку з потижневою сплатою - 9,57% з 1 по 7 платіж та 0,04% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору - 67,39% (п. 5.4. кредитного договору). Дата першого платежу 27.12.2021 (п. 5.5. кредитного договору). Згідно з п. 5.7. кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 12\~495,00 грн. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі становить 12\~495 грн, що складає 7500,00 грн суми кредиту та 4995,00 грн процентів за користування кредитом, або 204,28% у процентному значенні. Сплата суми кредиту та процентів позичальником здійснюється щотижня в національній валюті України шляхом внесення належних платежів у готівковій формі до каси кредитодавця або зарахування (перерахування) грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця через банківську установу, внесення належної суми платежу через платіжний термінал мереж Citi24, 2click, іВох або через термінал самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк». (п. 5.8. кредитного договору). Відповідно до графіку платежів кредит надавався строком з 20.12.2021 по 18.04.2022. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту договору вбачається, що такий договір 20.12.2021 підписано [PERSON] власноручно (розділ VII договору) (а.с. 21, зворот). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 між ТОВ «Ізі Кредит» та позичальницею [PERSON] . 2. Факт отримання грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт надання ТОВ «Ізі Кредит» позичальниці [PERSON] кредитних коштів відповідно умов кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 підтверджується видатковим касовим ордером від 20.12.2021 (а.с. 25, зворот). У цивільному процесі кожна сторона спору доводить ті обставини, про які стверджує. Правом подати відзив відповідачка не скористалася. У матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази, які б спростовували отримання відповідачкою грошових коштів за кредитним договором № 331909 від 20.12.2021. Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «Ізі Кредит» зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за кредитним договором № 331909 від 20.12.2021 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 7500,00 грн, було передано відповідачу у власність, на підставі видаткового касового ордера. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідача повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3. Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення кредиту визначено у договорі (п. 5 договору) та надано у вигляді підписаного [PERSON] власноручно графіку платежів (додаток № 2 до кредитного № 331909 від 20.12.2021, а.с. 22), який є невід`ємною частиною зазначеного договору. Згідно з п. 5.7. кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 12\~495,00 грн. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі становить 12\~495 грн, що складає 7500,00 грн суми кредиту та 4995,00 грн процентів за користування кредитом, або 204,28% у процентному значенні. Сплата суми кредиту та процентів позичальником здійснюється щотижня в національній валюті України шляхом внесення належних платежів у готівковій формі до каси кредитодавця або зарахування (перерахування) грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця через банківську установу, внесення належної суми платежу через платіжний термінал мереж Citi24, 2click, іВох або через термінал самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк». (п. 5.8. кредитного договору). Із копії картки [NUMBER] обліку виконання кредитного договору № 331909 станом на 22.05.2025, в якому зазначено боржником [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) вбачається, що [PERSON] частково сплатила заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3987,75 грн, сплативши: 1062,75 грн 28.12.2021, 975,00 грн 04.01.2022, 975,00 грн 11.01.2022, 975,00 грн 17.01.2022, проте припинила сплачувати заборгованість за договором. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 331909 від 20.12.2021 становить 8507,25 грн (а.с. 26). За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Суд зауважує, що обрана відповідачкою процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог. Належні і допустимі докази виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та процентів, у матеріалах справи відсутні. 4. Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. У ході дослідження факту права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Ізі Кредит» до ТОВ «ФК «Омега Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 331909 від 20.12.2021, укладеного між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] , суд встановив таке. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача статусу фінансової установи (а.с. 43). Суд встановив, що 26.03.2025 між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № Ф-25/2 (а.с. 37-41), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Омега Фінанс», як фактор, передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «Ізі Кредит», як клієнта, (ціна договору) за плату, а ТОВ «Ізі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Омега Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до п. 1.2. договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта до боржників за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань за кредитними договорами. Разом з правом вимоги до фактора переходять також всі інші права та обов?язки клієнта за кредитним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред?явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог. Згідно з п. 1.4. договору факторингу права вимоги переходять до фактора з дати оплати фактором клієнту суми фінансування (ціни продажу), що передбачена цим договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання фактором та клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Договір факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 підписаний представниками ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та ТОВ «Ізі Кредит» (а.с. 41). Як вбачається з копії платіжної інструкції № 25 від 01.04.2025, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» сплатило ТОВ «Ізі Кредит» 270\~318,01 грн, призначення платежу: «Оплата згідно Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025р., реєстр боржників № 1 від 26.03.2025р., без ПДВ» (а.с. 42). У матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників №1 від 26.03.2025 до договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 8507,25 грн (а.с. 41, зворот). Як вбачається з копії повідомлення про відступлення права вимоги № 07-25/5229/Ф від 23.07.2025, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» повідомило [PERSON] про те, що ТОВ «Ізі Кредит» за Договором факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс», яке виникло на підставі кредитного договору від 20.12.2021 № 331909, укладеного між ТОВ «Ізі Кредит» (код ЄДРПОУ: 36183990) та фізичною особою, яка ідентифікується як [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), крім цього, зазначивши, що станом на дату складання цього повідомлення заборгованість за зазначеним кредитним договором (з урахуванням змін та доповнень) з погашення кредитних коштів, та нарахованих процентів становить: 8507,25 грн, а також повідомивши про необхідність здійснити оплату вказаної суми на користь нового кредитора (а.с. 27). Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід 26.03.2025 на підставі договору факторингу № Ф-25/2 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Ізі Кредит» до ТОВ «ФК «Омега Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 331909 від 20.12.2021, укладеного між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] . Отже, суд встановив факти укладення кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] ; виконання ТОВ «Ізі Кредит» зобов`язання перед [PERSON] , взятих на себе за кредитним договором № 331909 від 20.12.2021 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 7500,00 грн відповідачці у власність; невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 331909 від 20.12.2021; переходу на підставі договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Ізі Кредит» до ТОВ «ФК «Омега Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 331909 від 20.12.2021, укладеного між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. Відповідно до п. 5 кредитного договору № 331909 від 20.12.2021 строк кредиту: 17 тижнів (з 20.12.2021 по 18.04.2022), загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 12\~495,00 грн. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі становить 12\~495 грн, що складає 7500,00 грн суми кредиту та 4995,00 грн процентів за користування кредитом, або 204,28% у процентному значенні. Сплата суми кредиту та процентів позичальником здійснюється щотижня в національній валюті України. [PERSON] частково сплатила заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3987,75 грн, що підтверджується копією картки [NUMBER] обліку виконання кредитного договору № 331909 станом на 22.05.2025. Перевіряючи правильність розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості у розмірі 8507,25 грн, суд здійснив відповідні перерахунки (12\~495 3987,75 = 8507,25 грн) та виявив, що заявлена до стягнення сума заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідачка не спростувала правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за процентами. Відтак, як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не виконала у встановлений договором строк свого обов`язку із повернення грошових коштів первісному кредитору, отриманих нею за умовами кредитного договору № 331909 від 20.12.2021, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Омега Фінанс» у розмірі 8507,25 грн, з яких: 7365,50 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 1141,75 грн становить заборгованість за нарахованими процентами. Зазначені обставини повністю підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача 8507,25 грн, з яких: 7365,50 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 1141,75 грн становить заборгованість за нарахованими процентами. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 2777 від 17.09.2025, становить 2422,40 грн (а.с. 1), відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки. На підставі наведеного та

Outcome: approved