Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 123205,93 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач з позивачем уклав кредитні договори: 25.01.21019 кредитний договір № 2001227416201, за яким позичальнику видано кредит у сумі 49924,11 грн; 29.07.2021 кредитний договір № 1001935052401, за яким позичальнику видано кредит у сумі 51545,00 грн. Банк своє зобов`язання по видачі кредитів виконав, але відповідачем кредити не погашаються, що змусило позивача звернутись до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2025 справу за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02.04.2025 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Відзив від відповідача, його представника не надійшов. Про дату, місце та час судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток на поштову адресу, а також розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». У позовній заяву представник позивача просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти заочного рішення не заперечував. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд установив, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитні договори: 25.01.21019 кредитний договір № 2001227416201, за яким позичальнику видано кредит у сумі 49924,11 грн; 29.07.2021 кредитний договір № 1001935052401, за яким позичальнику видано кредит у сумі 51545,00 грн. Відповідач не виконала належним чином зобов`язання за Кредитними договорами та не повернула кредитні кошти у визначений Кредитними договорами строк. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем складає: 1) по кредитному договору № 2001227416201 від 25.01.2019 - 71397,08 грн, з яких: 46943,01 грн - заборгованість за кредитом; 24454,07 грн - заборгованість за процентами 0 грн - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору № 1001935052401 від 29.07.2021 - 51808,85 грн, з яких: 31766,54 грн - заборгованість за кредитом; 6,71 грн - заборгованість за процентами; 20035, 60 грн - заборгованість за комісією. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з викладеного, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитів у строки, передбачені договорами, позивачем доведено, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 123205,93 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та враховуючи вимоги ст. ст. 526, 530, 536, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265,268,273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved