Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування поданого позову вказано, що батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано. Після розірвання щлюбу між батьками, позивачка залишилася проживати та перебувати на утриманні мами [PERSON] , а батьком [PERSON] сплачувалися аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На момент подання цього позову, позивачка є студенткою І курсу денної форми навчання на контрактній основі Київського столичного університету імені Бориса Грінченка. Оплата за навчання в рік згідно укладеного Договору складає 46 000,00 гривень, а також 9500,00 гривень найм житлового приміщення у гуртожитку, що є досить великою сумою для позивача. Крім вищевказаної суми на оплату навчання, позивач несе ряд інших витрат для задоволення щоденних потреб в матеріальному та духовному розвитку. Позивач у зв`язку із навчанням на денній формі навчання не працює, додаткового заробітку не має, матеріальне забезпечення та підтримку отримує від матері. Разом з тим, Відповідач має можливість матеріально утримувати доньку, оскільки він не є інвалідом, являється особою працездатного віку і до закінчення донькою навчання або досягнення 23 річного віку, за наявності бажання може сплачувати аліменти. За таких обставин позивач звернулась до суду та просила: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею 23-річного віку. Ухвалою суду від 07.07.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 18.09.2025. 18.09.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін. 17.10.2025 розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача для ознайомлення із доказами, доданими представником відповідача. 10.11.2025 під час судового засіданні [PERSON] поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Додатково подала письмові пояснення, які в судовому засіданні також підтримала та зауважила, що окрім оплати за навчання та найму житла, вона має витрати і на проїзд в м. Київ на навчання, харчування, одяг та засоби гігієни, навчання в автошколі та відвідування спортзалу. У зв`язку із навчанням вона не має змоги працювати, на даний час перебуває на повному утриманні своєї матері, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки як їй відомо відповідач працює, має стабільний дохід, але офіційно не працевлаштований. Інших осіб на його утриманні не перебуває, тому просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився. Його представник, адвокат Горщар Б.А., в судовому засіданні повідомив, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме: відповідач готовий сплачувати аліменти на користь доньки в розмірі 1/8 частини свого заробітку. Так, [PERSON] наразі навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Славутський професійний ліцей» за спеціальністю «Електрогазозварник», навчання здійснюється на денній формі. У зв`язку з навчанням відповідач тимчасово не має постійного доходу. Також, слід зазначити, що відповідач має іншу сім`ю і перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.05.2014 року, що суттєво впливає на матеріальні можливості [PERSON] . Незважаючи на це, відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та визнає свій обов`язок надавати матеріальну допомогу [PERSON] , яка продовжує навчання. Проте, з урахуванням його поточного фінансового стану, вважає справедливим та можливим сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу, а не 1/4, як просить позивач. Відповідач, також очікує отримання стипендії під час навчання, з якої він має намір виконувати свої зобов`язання зі сплати аліментів. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Так, статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання допомоги, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції (а.с. 3). За рішенням суду від 07.10.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). [PERSON] , [INFO] , яка досягла 18-річного віку, навчається на контрактній формі Київського столичного університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю «291 Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», початок навчання: 02.09.2024, термін закінчення навчального закладу: 30.06.2028, про що свідчить довідка Київського столичного університету імені Бориса Грінченка від 18.10.2024 № 1-2965/24 та договором № 656/24н-ФПМВ від 02.09.2024 (а.с. 8, 9-10). З Договору № 496/24д-ФПМВ слідує, що загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання [PERSON] в навчальному закладі становить 184000 грн., по 46000 грн. за кожен рік навчання відповідно. (а.с. 11). Крім того, згідно Договору № Ст/221-24-Т від 01.09.2024, [PERSON] винаймає місце в гуртожитку, за що сплачує 9500 грн. за рік (а.с. 12). Позивач також зазначає про наявність інших витрат, пов`язаних із навчанням, однак відповідні докази на підтвердження цих витрат відсутні. Тобто доказів не підтвердження інших витрат, що є доводами позовної заяви, позивачем не надано. Разом із тим, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO] , досягнула 18 років, продовжує навчання, у зв`язку із чим, потребує матеріальної допомоги. Як зазначила в судовому засіданні позивачка на даний час вона перебуває на повному утриманні її матері, оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Вказаний факт не спростовано відповідачем. Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, визнає позов частково та погоджується сплачувати на користь доньки аліменти в розмірі 1/8 частин свого доходу. Сторона відповідача посилається на те, що [PERSON] навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Славутський професійний ліцей» за спеціальністю «Електрогазозварник», навчання здійснюється на денній формі. (а.с. 40, 44). Крім того, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.05.2014 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 35). За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела доходу, відповідач з січня 2024 року по грудень 2024 отримував заробітну плату у ТОВ «Аква-Родос» (а.с. 36). Разом із тим, згідно відомостей Пенсійного фонду України, в 2025 відповідач доходів за місцем роботи не отримував, оскільки офіційно не працевлаштований (а.с. 37-39). Позивачем жодними доказами не підтверджено факту отримання відповідачем неофіційного доходу. Отжу, зі змісту ст.\~199\~СК України слідує, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підставі для стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Вимога позивача про стягнення аліментів в частці, яка становить не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає вимогам ст. 200 СК України. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Окрім того, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в силу положень Закону України «Про судовий збір», тому 1211,20 грн. судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: partial