Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» у вересні 2025 року звернувся до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 08.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101646498, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 4800,00 грн строком на 105 днів і складається з пільгового і поточного періодів. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 16232,01 грн, яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4416,00 грн; заборгованість за процентами у розмірі 1000,01 грн, заборгованість за комісією в розмірі 816 грн. 25.06.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 101646498 від 08.02.2024 на суму 16232,01 грн, яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4416,00 грн; заборгованість за процентами у розмірі 1000,01 грн, заборгованість за комісією в розмірі 816 грн. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитним договором № 101646498 від 08.02.2024 на суму 16232,01 грн. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало відповідачці досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак заборгованість не погашена. У зв`язку із зазначеним вище, позивач просить суд стягнути на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 101646498 від 08.02.2024 в розмірі 16232,01 грн, сплачений судовий збір в сумі 2442,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 12.09.2025 року відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судовий розгляд на 14.10.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. У зв`язку з першою неявкою відповідачки протокольною ухвалою розгляд справи було відкладено на 14.11.2025 року. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 47, 54), але у судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини неявки і не подала відзив. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 08.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101646498, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 4800,00 грн, зобов`язавшись повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 105 днів з 08.02.2024 року, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.05.2024 року, зі сплатою процентів у пільговий період за ставкою 2,10%, та у поточний період за ставкою 2,30 % (а.с. 5-10). Також сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору (а.с. 11). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У частині 1 статті 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для\~ідентифікації автора\~електронного документа\~може використовуватися\~електронний підпис.\~Накладанням електронного\~підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527\~ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625\~ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 08.02.2024 ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало відповідачці кредитні кошти в сумі 4800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 82411317 (а.с. 14). Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 4800 грн. Відповідачка частково погашала заборгованість, що вбачається із розрахунку заборгованості та виписки по договору № 101646498 від 08.02.2024, остання має заборгованість в сумі 16232,01 грн, з яких: 4416,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11000,01 грн - заборгованість за процентами, 816,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 14зв.-15). Разом з тим, нарахована комісія у розмірі 816 грн не підлягає стягненню, оскільки Законом України\~№ 2120 внесено зміни до ЦК України, а також до Закону №\~1734-\~V111 ''Про\~споживче кредитування'',\~які передбачають,\~що починаючи\~з 24\~лютого 2022\~року та\~у період\~дії в\~Україні воєнного\~стану та\~у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Також, змінами до Закону України "Про споживче кредитування", які набрали чинності 24.12.2023, обмежено максимальний розмір денної процентної ставки. Цей розмір у період з 25.12.2023 по 22.04.2024 не може перевищувати 2,5%, у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 не може перевищувати 1,5 %. Тому указаний позивачем розрахунок підлягає перерахування. Сума заборгованості по процентам згідно зазначеного розрахунку за цим договором у період з 08.02.2024 по 22.04.2024 складає 8280,00 грн, у період з 23.04.2024 по 22.05.2024 складає 1920,96 грн. Отже, сума заборгованості, яка підлягає до стягнення за цим договором складає 14616,96 грн, з яких: 4416,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10200,96 грн - заборгованість за відсотками Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору від 25.06.2024 № 109-МЛ/Т, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 101646498 від 08.02.2024 на користь ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (а.с. 16-20). Відповідно до указаного договору відступлення права вимоги до ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги від [PERSON] за кредитним договором № 101646498 від 08.02.2024. Таким чином ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 101646498 від 08.02.2024, а тому вправі вимагати погашення відповідачкою заборгованості згідно з кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги позивач повідомив відповідачку шляхом надсилання відповідного повідомлення на адресу зазначену у кредитному договорі. Також позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором на адресу відповідачки. Відповідно до частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачкою не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 90,05%, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 2181 грн 37 коп судового збору. Що стосується вимоги про стягнення 8000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 1, 4 статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. За інформацією про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 20.08.2025 на виконання умов договору № 0107 про надання юридичних послуг було проведено: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта; подання заяви до суду від імені клієнта (а.с. 31зв). Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Указаний спір належить до категорій малозначних справ, обсяг аналітичної й технічної роботи щодо підготовки позову незначний, позови товариства «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» по стягненню кредитної заборгованості є типовими та масовими, відтак суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми частини 4 статті 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5181 грн 37 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються із судового збору (2181 грн 37 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн).

Outcome: partial