Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2023 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області у справі № 729/764/22 було ухвалено про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.10.2022. Позивач регулярно сплачував аліменти на утримання своєї дочки [PERSON] . Проте, станом на даний час, матеріальне становище позивача значно погіршилося. Зокрема, зменшився рівень його доходу через звільнення з військової служби, погіршився загальний стан здоров`я. З липня 2022 року позивач був призваний до лав Збройних Сил України, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та наразі має статус учасника бойових дій. З 19.02.2024 [PERSON] вважається таким, що вибув зі складу [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] , який перебуває в оперативному підпорядкуванні командира військової частини [NUMBER] із виключенням зі складу сил та засобів армійського корпусу. Таким чином, матеріальний стан позивача значно змінився у зв`язку з тим, що його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я і тим самим він втратив можливість заробляти собі на життя працею. Наразі ним вживаються заходи щодо отримання статусу зареєстрованого безробітного через центр зайнятості. Під час несення військової служби стан здоров`я позивача значно погіршився. З квітня 2024 року позивач почав відчувати загальну слабкість, нудоту, швидку втомлюваність, поліурію, болі, парастезії в ногах, відчуття спраги. У зв`язку з чим звернувся за медичною допомогою до лікаря-ендокринолога. В період з 30.08.2024 по 02.09.2024, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом - Цукровий діабет, тип 1, важка форма, стадія субкомпенсації. Потім, в період з 03.09.2024 по 23.09.2024, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом - Цукровий діабет, тип І, важкий перебіг, лабільний зі схильністю до кетоацидозу, субкомпенсація при виписці. Метаболічна КМП. Екстрасистолія. СН 0. Вищезазначені захворювання, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 13-а графи II Розкладу хвороб [PERSON] потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів (строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів з дня закінчення медичного огляду). 18 січня 2025 року, позаштатною гарнізонною військово-лікарською комісією №3 НВМКЦ «ГВКГ» (м. Конотоп, Сумська область), [PERSON] було визнано непридатним до військової служби на підставі статті 13-а графи 11 Розкладу хвороб. 12 лютого 2025 року, молодшого сержанта [PERSON] , командира відділення управління взводу електронної підтримки батальйону безпілотних систем військової частини [NUMBER] , виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини [NUMBER] . Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений витрачати значну кількість коштів на власне лікування та підтримання стану здоров`я на задовільному рівні для щоденного функціонування. В той же час, після звільнення з військової служби позивачем ініційовано питання щодо проходження оцінювання повсякденного функціонування особи з метою встановлення інвалідності. Наразі справа знаходиться на етапі збору необхідних підтверджуючих документів. Крім того, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача у справі № 729/764/22, його сімейний стан значно змінився, оскільки [INFO] у нього народилась донька [PERSON] . Водночас, 28 жовтня 2022 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області у справі № 729/850/22 було видано наказ про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 27.10.2022 року. Таким чином, [PERSON] , станом даний час, сплачує аліменти на двох дітей. Наведене вище у своїй сукупності дає підстави стверджувати, що станом на теперішній час матеріальний стан позивача не дозволяє сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання їхньої дитини у тому розмірі, що визначено судовим рішенням, а тому існують достатні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки. 10.04.2025\~року відповідач\~ [PERSON] \~подала відзив\~на позовну\~заяву.\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~зазначає,\~що що сам по собі факт звільнення з військової служби не є абсолютним доказом значного погіршення матеріального становища позивача. Позивач має у власності 5 легкових автомобіля та автомобільний причіп. Позивач має у власності земельну ділянку (пай) сільськогосподарського призначення (2 га), яка\~надана ним\~в оренду\~ПП «Агропрогрес».\~Крім того,\~позивач не\~надав суду\~жодного доказу понесених ним витрат на лікування, підтримання стану здоров`я на задовільному рівні для щоденного функціонування. Посилання позивача\~на зміну\~сімейного стану,\~як на\~підставу зміни\~(зменшення)\~розміру аліментів\~обґрунтовується виключно\~наявністю у\~нього доньки\~ [PERSON] ,\~яка народилася\~у іншому\~шлюбі і\~стягнення аліментів\~за судовим\~наказом на\~її утримання\~у розмірі\~1/4\~частки заробітку\~(доходу). Позивачем не\~надано суду\~жодного матеріального\~доказу на підтвердження того, що сплата аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), значно погіршить його матеріальне становище. Крім того,\~позивач приховав\~від суду обставину щодо зміни свого сімейного стану, а саме факт розлучення за його заявою з [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13.03.2024 року у справі №585/470/24, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Є очевидним те, що після розлучення позивач перестав витрачати кошти на утримання колишньої дружини і двох її дітей від попереднього шлюбу, ведення спільного господарства тощо, і обмежився виключно сплатою аліментів на одну дитину, що може свідчити про певне покращення його матеріального стану. Також, позивач одночасно з поданням позовної заяви про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , він подав аналогічну позовну заяву до [PERSON] , про зміну розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , справа №729/524/25. Надаючи оцінку твердженню позивача про те, що у нього погіршився загальний стан здоров`я зазначає, що не заперечує той факт, що під час проходження військової служби в ЗСУ у позивача виникли певні хворобливі стани, однак вона не має компетенції робити висновки про те, що: чи вони мають місце на день подання позову до суду; чи будуть вони тривати і в подальшому якийсь певний короткий чи довгий час; чи позбавляють вони його можливості заробляти на життя працею взагалі чи обмежуються можливістю виконання певних робіт. Вважає, що посилання позивача про неможливість заробляти на життя працею, як підставу для зміни (зменшення) розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , без надання належного доказу, а саме рішення Експертної команди про встановлення групи інвалідності, недоведеним та передчасним. Враховуючи вищевикладене, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимим доказами. 30.04.2025\~року позивач\~надав відповідь\~на відзив.\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~зазначає,\~що факт звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я підтверджує об`єктивну втрату джерела стабільного доходу, що прямо впливає на його матеріальне становище. Незалежно від розміру виплат при звільненні, такі кошти мають разовий характер, тоді як зобов`язання щодо сплати аліментів є постійними. Водночас, позивачем були виплачені аліменти із отриманого грошового забезпечення при звільненні з військової служби. Також, закон не передбачає автоматичного включення усіх можливих грошових виплат до складу доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, особливо якщо ці виплати є одноразовими та не відображають постійного джерела доходу. Крім того, зазначає, що позивач уже зареєструвався у центрі зайнятості з метою отримання статусу безробітного, що додатково підтверджує його бажання легально забезпечувати себе та виконувати зобов`язання зі сплати аліментів. Посилання відповідача на інформацію про наявність у позивача п`яти транспортних засобів не відповідає дійсності та ґрунтується на застарілих і недостовірних даних, отриманих із відповіді МВС України на запит Ніжинського ВДВС. Вказана довідка, станом на 22.08.2023 не відображає актуальну інформацію про право власності па легкові автомобілі позивачем. Так, частина транспортних засобів, зазначених у зазначеній відповіді, фактично не належать позивачу або ж були передані іншим особам. Станом на дату подання цієї відповіді позивач має у користуванні лише один легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 1997 року випуску та причіп ПВ 01 Б, 2012 року, що об`єктивно не може свідчити про значний матеріальний стан. Таким чином, твердження відповідача про наявність у позивача п`яти легкових автомобілів є необґрунтованими і такими, то не відповідають фактичним обставинам справи. Твердження відповідача про наявність у позивача права власності на земельну ділянку площею-2 га, шо перебуває в оренді у ТОВ «Агропрогрес», є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на наступні обставини. Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером: 7420687200:05:000:0738, розташована за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, Свидовецька сільська рада, не належить позивачу. Згідно з Договором дарування земельної ділянки від 25,03.2025 №487, а також Витягом з Державного реєстру речових прав від 25.03.2025 №419544911, власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (РНОКПП [NUMBER] ). Отже, жодних прав на володіння, користування чи розпорядження вказаною земельною ділянкою позивач не має, і відповідно, не отримує з неї жодних доходів, включаючи орендну плату. Таким чином, у позивача відсутнє зазначене відповідачем джерело доходу, а наведена відповідачем інформація у Постанові державного виконавця від 27.06.2023 року не відповідає дійсності. Крім того, згідно з довідками закладів охорони здоров`я, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозами, що свідчать про серйозне та прогресуюче хронічне захворювання - інсулінозалежний цукровий діабет І типу у важкій формі з ускладненнями, яке супроводжується кетоацидозом, нейропатією, ангіоретинопатією, серцевими порушеннями та іншими ускладненнями. Зазначені хвороби вимагають щоденного лікування, контролю за регулярного медикаментозного забезпечення, а також фізично обмежують можливості позивача виконувати значну частину робіт, як за наймом, так і у власній справі. Більше того, військово-лікарська комісія, яка є уповноваженим органом у питаннях визначення стану здоров`я військовослужбовців, визнала позивача непридатним до подальшого проходження, служби за станом здоров`я, шо прямо підтверджує втрату ним працездатності у звичному розумінні, зокрема щодо фізичних та емоційних навантажень, які супроводжують більшість видів трудової діяльності. У цьому контексті сам факт проходження лікування у стаціонарі, наявності серйозних ускладнень, а також висновку військово-лікарської комісії про непридатність до проходження військової служби свідчить про необхідність понесення відповідних витрат. Потреба у таких витратах не є припущенням, вона випливає з характеру самого захворювання. Такі обставини в сукупності свідчать про реальне погіршення матеріального стану позивача, навіть якщо враховувати той факт, що зі слів відповідача частина витрат наразі не підтверджена фіскальними документами. Але, це не означає відсутності самих витрат, а також не скасовує фактів лікування та встановлених медичних діагнозів. Твердження відповідача про відсутність доказів у вигляді рішення Експертної команди про встановлення інвалідності, є спробою применшити вже наявні об`єктивні медичні дані, які свідчать про складний стан здоров`я позивача. Так, дійсно, процедура встановлення інвалідності вимагає часу, збору документів, висновків профільних спеціалістів та проходження оцінювання повсякденного функціонування. Проте, сам факт ініціювання цього процесу позивачем вже свідчить про наявність серйозних обмежень у його працездатності, які не є суб`єктивними заявами, а базуються на фактичних даних. Факт зміни сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини [PERSON] [INFO] підтверджується документально, а відповідний судовий наказ про стягнення аліментів на її утримання вже винесено Бобровицьким районним судом. Таким чином, позивач фактично виконує обов`язки з утримання двох малолітніх дітей, що об`єктивно впливає на його матеріальний стан і має враховуватися судом при розгляді питання про зміну розміру аліментів. Крім того, посилання на розірвання шлюбу з матір`ю доньки позивача [PERSON] - [PERSON] не впливає на обов`язок позивача забезпечувати утримання дитини, і більше того, аліменти сплачуються незалежно від того перебуває батько з матір`ю дитини у шлюбі чи ні. Зменшення побутових витрат після розлучення не компенсує нових зобов`язань по утриманню двох дітей у рівнозначному розмірі, особливо з урахуванням медичних обмежень позивача. Тому, позивач не заперечує свого обов`язку утримувати дітей і не уникає його. Водночас він просить суд справедливо перерозподілити обсяг зобов`язань,

Outcome: approved