Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Роговський Вадим Петрович звернувся в суд до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності та частину у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом, посилаючись на ті обставини, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А», погрібу літ.«Пг», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», огорожі під № 1, воріт під № 2, хвіртки під № 3, огорожі під № 4, колодязя питного під № 5 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року вказані особи були його членами. [INFO] помер [PERSON] батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/4 житлового будинку літ.«А», 1/4 погрібу літ.«Пг», 1/4 сарая літ.«Б», 1/4 сарая літ.«В», 1/4 сарая літ.«Г», 1/4 сарая літ.«Д», 1/4 огорожі під № 1, 1/4 воріт під № 2, 1/4 хвіртки під № 3, 1/4 огорожі під № 4, 1/4 колодязя питного під № 5 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповів позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 19 грудня 2013 року, посвідчений секретарем Зруб-Комарівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 141. В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 30 грудня 2024 року позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була заведена спадкова справа № 87/2024. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А», погрібу літ.«Пг», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», огорожі під № 1, воріт під № 2, хвіртки під № 3, огорожі під № 4, колодязя питного під № 5 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та його представник адвокат Роговський В.П. в суд не з`явилися, представник надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справа наявна заява посвідчена старостою села Зруб - Комарівці, про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справа наявна заява посвідчена старостою села Зруб - Комарівці, про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини справи. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А», погрібу літ.«Пг», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», огорожі під № 1, воріт під № 2, хвіртки під № 3, огорожі під № 4, колодязя питного під № 5 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року вказані особи були його членами. Це відповідає роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, який в пункті 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно частини першої статті 120 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частина друга статті 123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/4 частину згаданого домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/4 житлового будинку літ.«А», 1/4 погрібу літ.«Пг», 1/4 сарая літ.«Б», 1/4 сарая літ.«В», 1/4 сарая літ.«Г», 1/4 сарая літ.«Д», 1/4 огорожі під № 1, 1/4 воріт під № 2, 1/4 хвіртки під № 3, 1/4 огорожі під № 4, 1/4 колодязя питного під № 5 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповів позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 19 грудня 2013 року, посвідчений секретарем Зруб-Комарівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 141. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 30 грудня 2024 року позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була заведена спадкова справа № 87/2024. Як вбачається з доданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та інших відповідних реєстрів, відомості щодо реєстрації права власності відносно вказаного домоволодіння в цих реєстрах відсутні. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про що свідчить вищезгадана інформаційна довідка. Крім позивача, є ще два спадкоємці за законом першої черги (дружина та донька спадкодавця) відповідачі по справі. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача [PERSON] , про що свідчать додані до позову належним чином засвідчені заяви. Отже, загалом [PERSON] набув право на все домоволодіння 1/4 як його частка у майні колишнього колгоспного двору + 1/4 як спадщина за заповітом після смерті [PERSON] + 2/4 як частки у майні колишнього колгоспного двору, від яких відмовились [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Виходячи з цього та підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин та визнання позову відповідачами, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за законом підлягають задоволенню.

Outcome: approved