Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що шлюб між сторонами зареєстровано 12 червня 2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, за актовим записом № 787. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та цінності, втрату почуття любові та поваги один до одного. З осені 2022 року сторони шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Спільний син [PERSON] за домовленістю між сторонами залишився проживати разом з матір`ю. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Судове засідання призначено на 01 липня 2025 року на 15-15 год. 11 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Євдоченко Н.Д., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що за всі роки подружнього життя з [PERSON] непорозумінь сторони не мали, завжди підтримували один одного, мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження, відповідач завжди дбав про добробут в їхній сім`ї. [PERSON] вважає, що звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу напряму пов`язане з перебування останнього в складі Збройних Сил України, безпосередньою участю у бойових діях та перебуванні в полоні держави-агресора. Після звільнення з полону 19 березня 2025 року, у позивача з`явилась нав`язлива ідея подати на розлучення, пояснюючи це лише формальністю, яка не вплине на їхнє подальше спільне життя як родини. Також у відзиві [PERSON] заявила клопотання про надання сторонам максимального строку на примирення - 6 місяців, мотивуючи тим, що сторони мають неповнолітнього сина, і збереження сім`ї є необхідним для нормального психологічного розвитку їхнього спільного сина, який перебуває у підлітковому віці та є дуже вразливим. Крім того, позивач вважає, що вказаний позов поданий на фоні психологічних травм, отриманих відповідачем внаслідок перебування в полоні держави-агресора, однак [PERSON] впевнена, що вони зможуть зберегти свою сім`ю, налагодити родинні відносини, оскільки почуття між ними не втрачені. В судовому засіданні 01 липня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Середа А.П., щодо надання сторонам строку на примирення заперечувала, вказуючи на те, що рішення позивача розірвати шлюб є остаточним, примирення з відповідачем не можливе, крім того, сторони майнового спору та малолітніх дітей не мають. В судовому засіданні 01 липня 2025 року відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Євдоченко Н.Д., клопотання про надання сторонам строку на примирення в 6 місяців підтримали, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Євдоченко Н.Д., про визнання явки позивача [PERSON] в судове засідання обов`язковою відмовлено, у зв`язку із доводами представника позивача [PERSON] - адвоката Середи А.П. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року частково задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , про надання сторонам строку на примирення, надано сторонам строк на примирення терміном в три місяці - до 01 жовтня 2025 року, провадження у справі до закінчення вказаного строку зупинено. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 11 листопада 2025 року на 10-00 год. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Євдоченко Н.Д., про визнання явки позивача [PERSON] в судове засідання обов`язковою відмовлено, у зв`язку із доводами представника позивача та наявності у позовній заяві прохання [PERSON] розглядати справу за його відсутності. В судовому засіданні 11 листопада 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Середа А.П., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що за наданий судом строк в три місяці сторонам примиритись не вдалось, а подальше перебування в шлюбі порушує права та законні інтереси позивача. Просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. В судовому засіданні 11 листопада 2025 року відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Євдоченко Н.Д., позовну вимогу про розірвання шлюбу визнали, однак не погоджуються із підставами розірвання шлюбу на які посилається у позові позивач. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 12 червня 2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, за актовим записом № 787 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 108. В матеріалах справи містяться долучені відповідачем [PERSON] до відзиву на позовну заяву документи, а саме: копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] ; копії звернень [PERSON] до уповноважених органів щодо перебування в полоні військовослужбовця [PERSON] та копії відповідей відповідних уповноважених органів на звернення; довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата [PERSON] . Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Крім того, судом надавався строк на примирення сторін, проте позитивного результату він не дав, сторони не примирилися, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За правилом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно із статтями 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved