Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 23.12.2021 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви №300015233 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 29200,00 грн на строк 1493 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом. 25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, згідно з яким до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №300015233. Оскільки після відступлення ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги до [PERSON] останній не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] за кредитним договором 42014,26 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 26865,56 грн, заборгованості за відсотками 2,66 грн, заборгованості за комісією 15146,04 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрошеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідач [PERSON] 11.11.2025 подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 23.12.2021 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви №300015233, згідно з яким товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 29200,00 грн на строк 1493 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити комісію за його надання та проценти за його користування. Відповідно до договору відступлення права вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] згідно з договором кредиту №300015233, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Як вбачається із виписки з особового рахунка за кредитним договором №300015233 від 23.12.2021 [PERSON] має заборгованість у розмірі 42014,26 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 26865,56 грн, заборгованості за відсотками 2,66 грн, заборгованості за комісією 15146,04 грн. За змістом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статті\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010, від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, які, відповідно до вимог частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що всупереч умовам кредитного договору №300015233 від 23.12.2021 та нормам закону відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до [PERSON] за кредитним договором №300015233 від 23.12.2021 року. З наявних матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача становить 42014,26 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 26865,56 грн, заборгованості за відсотками 2,66 грн., заборгованості за комісією 15146,04 грн. Визнання відповідачем позову в повному обсязі підтверджує правильність нарахованої суми боргу. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та відповідачем визнані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved