Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

19 вересня 2025 року адвокат Разумовський О.І, який є представником позивачки [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 712. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, спору про місце проживання дитини між сторонами не виникає. Посилаючись на те, що влітку 2025 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено через те, що між ними втрачено взаємне почуття любові, поваги один до одного та взаємодопомоги, у сім`ї немає психологічного комфорту, кожен із сторін вважає, що подальше спільне проживання у рамках зареєстрованого шлюбу є безкінечною рутиною, за час перебування у шлюбі сторони добре зрозуміли, що зробили помилку одружившись, подальше їх спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, представник позивачки просив розірвати шлюб укладений між сторонами та не надавати їм строк на примирення. Крім того, представник позивачки просив стягнути з відповідача понесенні позивачкою судові витрати. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, в якій, крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, в якій крім того, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 712. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.\~9). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Причинами розпаду сім`ї є втрата почуття любові, поваги та взаємодопомоги між подружжям. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної поваги і любові, та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка про зміну прізвища вимог не заявляла. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці з державного бюджету має бути повернуто 484 грн. 48 коп. (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідача на користь останньої (а.с. 1). Судом не вирішується питання щодо стягнення понесених позивачкою судових витрат на надання правничої допомоги, оскільки позивачкою та її представником відповідних доказів на час винесення рішення не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесених судових витрат можуть бути надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved