Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року у справі № 757/28756/25-ц позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 21.07.2025 року, представник позивача подала заяву про увхалення додатковго рішення у справі з посиланням, що при подачі позовної заяви до суду було заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши докази, додані до заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення витрат за проведення соціально - психологічного дослідження, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). У позовній заяві про стягнення заборгованості, адвокат надавала: Копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»; Рахунок-фактура за надання правової (правничої) допомоги до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року; додаток №1 до договору про надання правової допомоги №01/05 від 01.05.2023 р;Акт про надання правничої допомоги №1807-25 до договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Судом встановлено, що Разом з позовною заявою про стягнення заборгованості представник Позивача адвокат надала до суду докази про розмір понесених Позивачем судових витрат відповідно до умов Договору, які підтверджуються Актом приймання-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 18.07.2025 року. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. ст. 137, 141 ЦПК України та враховуючи задоволення позову, суд бере до уваги, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ"витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8500, 00 гривень.

Outcome: approved