Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить звільнити квартиру [ADDRESS] з-під арешту, накладеного 21.02.2006 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ДВС у Галицькому районі м. Львова, реєстраційний номер обтяження: 2909211. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.12.1985 рішенням №443 Виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області вирішено закріпити квартиру та видати ордер [PERSON] дружині сина пільгового черговика райвиконкому з 1980 року за №6 [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з 3 житлових кімнат площею 39,10 з кухнею та комунальними вигодами в будинку [ADDRESS] . 23.12.1985 видано ордер №6818 на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розпорядженням №702 від 22.08.2005 видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. 16.10.2009 Сихівський районним суд м. Львова визнав незаконним та скасував згадане розпорядження, свідоцтво про право власності, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 25.10.2005 між відповідачами та [PERSON] , визнав недійсними, визнав за позивачем право користування зазначеною квартирою та вселив його у таку. 22.05.2025 [PERSON] подав документи для надання дозволу на переоформлення договору найму житлового приміщення, однак отримав відмову у зв`язку із тим, що квартира обтяжена забороною на нерухоме майно відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ДВС у Галицькому районі м. Львова від 21.02.2006. Зважаючи на те, що перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до АСВП можливо лише після 2007 року, Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції повідомив про технічну неможливість надати інформацію про виконавче провадження, згідно з яким накладено вищевказаний арешт. Водночас, позивач, ознайомившись із матеріалами інвентаризаційної справи на квартиру, дізнався, що 17.10.2005 Франківський районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою, серед іншого, заборонив першій Львівській державній нотаріальній контролі та Львівському міжміському БТІ проводити дії щодо відчуження та зміни правового статусу квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , видавати довідки, характеристики. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.06.2006 скасовано ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17.10.2005 про заборону проведення дій щодо відчуження і зміни правового статусу №58 в будинку [ADDRESS] . Разом з тим, відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені, відтак запис про арешт майна продовжує існувати без правової підстави, чим створює позивачу перешкоду у реалізації його житлових прав. Враховуючи наведене та те, що позивач позбавлений можливості зняття обтяження в позасудовому порядку, просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, останній звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровували. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представники третіх осіб Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Враховуючи неявку сторін, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст.\~9\~ЖК України\~громадяни мають\~право на\~одержання у\~безстрокове користування\~у встановленому\~порядку жилого\~приміщення в\~будинках державного\~чи громадського\~житлового фонду\~або на\~одержання за\~їх бажанням\~грошової компенсації\~за належне\~їм для\~отримання жиле\~приміщення для\~категорій громадян,\~визначених законом,\~або в\~будинках житлово-будівельних\~кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства (ч. 3 ст. 48 ЖК України). Статтею 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. З архівного витягу Львівської міської ради від 24.07.2025, а також довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 09.07.2001 вбачається, що квартира [ADDRESS] з 3 кімнат площею 39,1 кв.м з кухнею та комунальними вигодами в будинку [ADDRESS] на підставі ордеру №6818 від 23.12.1985, виданого відповідно до рішення Виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області від 10.12.1985 №443, була надана відповідачу [PERSON] , як дружині сина пільгового черговика (хворий ТБЦ) райвиконкому з 1980 року за №6 [PERSON] , та членам її сім`ї, зокрема позивачу як її чоловіку. У вказаній квартирі були зареєстровані позивач та відповідачі. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16.10.2009 у справі №2-89/09, що набрало законної сили 27.10.2009, визнано незаконним та скасовано розпорядження Сихівської районної адміністрації №702 від 22.08.2005 в частині, що стосується квартири [ADDRESS] , визнано свідоцтво №С-03686 від 22.08.2005 про право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 25.10.2005 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , недійсними, визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] , зобов`язано СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області поновити реєстрацію [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Згідно з даними реєстру Львівської міської територіальної громади від 02.04.2025 у квартирі [ADDRESS] зареєстрована 1 особа, а саме: [PERSON] , [INFO] . Дата реєстрації 15.03.2010. 22.05.2025 [PERSON] подав документи для надання дозволу на переоформлення договору найму житлового приміщення, однак відповіддю Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 03.07.2025 у наданні адміністративної послуги останньому відмовлено у зв`язку із наявністю обтяження на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки №415564565 від 19.06.2025, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про заборону на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , за реєстраційним №2909211. Запис про обтяження внесено 24.02.2006 Львівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ДВС у Галицькому районі м. Львова від 21.02.2006. За вказаними відомостями, власниками обтяженого майна зазначено відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.10.2005 заборонено першій Львівській державній нотаріальній конторі та Львівському міжміському БТІ проводити жодні дії щодо відчуження та зміни правового статусу квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та на будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , видавати довідки, характеристики. Водночас, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.06.2006 ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17.10.2005 про заборону проведення дій щодо відчуження та зміни правового статусу квартири [ADDRESS] скасовано. При цьому, як вбачається із листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.06.2025, зважаючи на те, що АСДС функціонує згідно з Положенням, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, відомості про виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , у такій системі відсутня. Проведеною перевіркою встановлено, що виконавчі документи щодо стягнення з [PERSON] на виконанні не перебувають. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, беручи до уваги те, що на квартиру [ADDRESS] , в якій зареєстрований та фактично проживає позивач та право користування на яку надано останньому на законних підставах, накладено арешт, що унеможливлює реалізацію [PERSON] права на переоформлення договору найму житлового приміщення, зважаючи на те, що останній позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб захистити порушене право, а також відсутність відомостей про відкриті виконавчі провадження або наявність спору щодо згаданого майна, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved