Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з даним позовом у якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано тим, що 14.08.2021 сторони уклали шлюб. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. \~ \~ \~ \~З лютого 2025 позивач з відповідачем не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, тому що за час спільного проживання позивач переконалася, що у них немає спільних інтересів, окрім дитини. Позивач не бажає бути разом із відповідачем. Вони живуть кожен своїм життям і не переймаються проблемами іншого. Їх подальше спільне проживання однією сім`єю є неможливим. Тож, позивачем було подано до суду позов про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~На даний час позивач не працює та не має коштів для матеріального забезпечення та повноцінного розвитку їх дитини. Матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] відповідач не надає, хоча у відповідності із ст. 180 СК України, зобов`язаний надавати. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у зв`язку із тим, що на даний час, працює на посаді водія у ПрАТ «Кіровоградобленерго» в сел. Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області, де отримує заробітну плату, в середньому близько 25000,00 грн на місяць. Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без виклику\~учасників справи\~у відповідності\~до ч.\~5 ст. 279 ЦПК України. Відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовом та додатками до нього 24.09.2025, що підтверджується розпискою, яка наявна при матеріалах справи. 30.09.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. В обґрунтування відзиву зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у частині витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. з тих підстав, що завищена погодинна ставка та непропорційність заявлених витрат. Позивачем заявлено, що витрати на правничу допомогу склали 3500 грн. за 3,5 години роботи, тобто 1000 грн. за годину. Відповідач вважає цю суму завищеною з огляду на те, що позов про стягнення аліментів є не складаною, типовою справою, яка не потребує нестандартних юридичних рішень або правового аналізу підвищеної складності. А також підставою зазначено непомірне фінансове навантаження на відповідача. Тобто, відповідач не лише працює, але й має аліментні зобов`язання щодо іншої дитини (підтверджується відповідною довідкою про відсутність заборгованості по аліментах). Таким чином, додаткове стягнення 3500 грн. судових витрат створює надмірне фінансове навантаження, яке суперечить принципу справедливості та розумності. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.\~279\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] видане 30.05.2018. 14.08.2021 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Онуфріївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видано 14.08.2021. До позову на підтвердження розміру своїх доходів позивачем додано відомість з ПФУ форми ОК7 з якої видно про наявність та відсутність доходів в розрізі років та місяців. Та, з якої, зокрема, встановлено, що з серпня 2025 позивач доходів не має. З довідки старшого державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області М. Курила від 16.09.2025 вбачається, що у виконавчій службі станом на 16.09.2025 на виконанні не перебуває виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] коштів. З довідки виданої Онуфріївською селищною радою від 17.09.2025 року № 418 позивачу вбачається, що син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Статтею 51\~Конституції України гарантовано, а статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу вимог ст.180\~СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст.181 СК України. Частинами 2 і 3 статті 181\~СК України визначено,\~що за\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182\~СК України передбачено\~обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів,\~а саме\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~ становище\~платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень статей 183, 184\~СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходить із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини. Відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній фактично заперечує щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн., заперечень щодо стягнення з нього аліментів чи щодо їх розміру останнім у відзиві не зазначено. З врахуванням зазначених вище норм чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. При цьому, судом не вирішується питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат у зв`язку з розглядом даної справи, оскільки [PERSON] разом з позовом подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в якому остання, зокрема, зазначила, що даний розрахунок судових витрат, які позивач понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи є орієнтовним та буде уточнений після завершення розгляду справи в суді І інстанції. Суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) в якій Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога ч.8 ст.\~141\~ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України оозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З вищевикладеного вбачається, що позивач повідомила суд про те, що вищевказаний розрахунок є орієнтовним та буде уточнений після завершення розгляду справи в суді І інстанції, у зв`язку з чим питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом даної справи не вирішується, а підлягає розгляду у вищезазначеному порядку. Судові витрати, а саме судовий збір, згідно ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: approved