Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

22.09.2025 [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву. Позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання дитини із відповідача, та стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн щомісячно. Позов обґрунтовано тим, що 31.03.2014 Рішенням Виноградівського районного суду шлюб між нею та відповідачем було розірвано та призначено аліменти на утримання дитини. В шлюбі вони народили сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду у справі №299/4089 від 04.03.2020 спосіб стягнення аліментів змінено: вирішено стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно. Дитина проживає разом із позивачкою. Позивачка має на утриманні ще одну дитину та її матеріальне становище погіршилося. Позивачці відомо, що відповідач працює за кордоном та має стабільний заробіток, розмір якого є достатнім для надання матеріального утримання своєму сину у розмірі більшому, ніж 1500 грн на місяць. Відзив не подано. Позивачка\~ просила розглядати справу без її участі. Відповідач не з`явився у судове засідання, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи: судова повістка повернута до суду без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою, тому відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Інші засоби зв`язку із відповідачем суду невідомі. Причин неявки не повідомлено. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечила. Вивчивши доводи позовної заяви, та дослідивши подані позивачкою докази, суд вирішив наступне. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2014 у справі №299/4241/13 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачці відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини\~ - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/5 частини усіх видів його заробітку. Рішення набрало законної сили 10.04.2014. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2020 у справі №299/4089/19 за позовною заявою [PERSON] вирішено змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на утримання сина [PERSON] , а саме змінити спосіб стягнення із частки від заробітку на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн щомісячно. Зі слів позивачки, підстави для стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] продовжують існувати. Витрати на утримання дитини зросли. Тому позивачка вирішила звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Правовідносини між сторонами врегульовані, зокрема, нормами СК України. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України, врегульовано питання зміни розміру аліментів: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів із настанням певних обставин: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд констатує, що у сучасних умовах утримання дітей шкільного віку вимагає значних матеріальних витрат. Аліменти на утримання дітей є власністю дітей. Суду очевидно, що грошове утримання на рівні половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісячно це сума, яка не може навіть вкупі з рівноцінною матеріальною участю іншого з батьків забезпечити дитині рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Це означає, що на даний час розмір аліментів, який присуджено Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2020 у справі №299/4089/19\~ із відповідача на утримання його сина [PERSON] , - прямо суперечить правам та охоронюваним законом інтересам цієї дитини. Тому позов в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , слід задовольнити. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не має інформації про працевлаштування відповідача, про характер та розмір його активних доходів, наявність пасивних доходів, інформації про його стан здоров`я та наявність інших утриманців. Проте, при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу врахував права та інтереси дитини:\~ аліменти є власністю дитини, а батьки основним, якщо не єдиним, джерелом матеріального існування. При цьому, суд не сумнівається, що відповідач усвідомлює свій обов`язок та розуміє розмір витрат на матеріальне утримання дитини шкільного віку, витрат на піклування про її здоров`я, фізичний та інтелектуальний розвиток. Зі слів позивачки відповідач працює за кордоном за фахом електрика, має стабільний заробіток, розмір якого дозволяє йому сплачувати аліменти вище рекомендованого законом. Разом із цим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не має підтвердженої інформації про достатність заробітку (доходу) платника аліментів. Тому, позов в частині розміру аліментів слід задовольнити лише частково: слід визначити аліменти у розмірі 4000 грн. Позивачка звільнена від сплати судового збору за позов про аліменти. На підставі ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви, яку подано у 2025 році, у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial