Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: зобов`язати [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не чинити [PERSON] перешкоди у вільному спілкуванні та участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такі способи участі: побачення першого, другого і третього тижня місяця щосуботи та щонеділі з 12-00 години до 19-00 години, четвертого тижня місяця - з 16-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі з ночівлею дітей за місцем мого проживання за адресою: [ADDRESS] ; побачення 1 день у Різдвяні свята, 1 день у Великодні свята та по 6 годин у державні свята, в дні народження дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також у день народження [PERSON] з можливістю відвідування ними його місця проживання або закладів громадського харчування, відпочинку; спілкування у режимі відеодзвінків через програми, які підтримують відеозв`язок (WhatsApp, Viber, Telegram та інші), не менше чотирьох разів на тиждень з 17 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин з дітьми позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між сторонами існували сімейні відносини, шлюб між ними було зареєстровано 24 березня 2010 року, від якого народились троє дітей: донька [PERSON] ( [INFO] ), донька [PERSON] ( [INFO] ) та син [PERSON] ( [INFO] ). Рішенням Великоолександрівського районного суду від 17 червня 2020 року у справі №650/829/20 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із матір`ю відповідачкою [PERSON] . Позивач зазначив, що він любить своїх дітей, прагне брати участь у їх вихованні, спілкуватися з ними, проводити спільний час та підтримувати тісний емоційний зв`язок. Водночас, за твердженням позивача, відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми: не надає можливості бачитися з ними, не відповідає на звернення, не сприяє телефонному чи відеозв`язку через мобільні застосунки (WhatsApp, Viber, Telegram), а також не дозволяє йому привітати дітей у дні народження чи інші святкові дні. Позивач стверджує, що його неодноразові спроби мирним шляхом вирішити питання щодо участі у вихованні дітей успіху не мали через протидію з боку відповідачки, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На думку позивача, створення таких перешкод у спілкуванні порушує не лише його права як батька, але й суперечить інтересам дітей, які мають право на виховання обома батьками та на підтримання з ними регулярних контактів. Вважаючи, що розірвання шлюбу між батьками не звільняє їх від обов`язків щодо виховання дітей, позивач просить суд зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у вільному спілкуванні та участі у вихованні дітей, а також встановити конкретний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. З цією метою представник позивача просить визначити зазначені способи участі батька у вихованні дітей. Позивач вважає, що такі способи участі у вихованні відповідають найкращим інтересам дітей, сприятимуть їх гармонійному розвитку та підтриманню емоційного зв`язку з батьком. Відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року суд вирішив витребувати від органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради, Бериславського району, Херсонської області (Великоолександрівська селищна військова адміністрація Бериславського району Херсонської області) висновок щодо доцільності спілкування батька [PERSON] з дітьми : [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] та надати рекомендації щодо визначення порядку такого спілкування. 13 лютого 2025 року до Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшов лист від Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області № 457 від 11 лютого 2025 року, в якому повідомлено, що за результатами перевірки органу опіки та піклування встановлено: мати дітей [PERSON] ( [INFO] ) разом із дітьми [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) наразі перебувають за межами України. У зв`язку з цим орган опіки повідомив, що здійснити бесіду з матір`ю та дітьми, провести обстеження умов проживання, оцінку потреб батьків і надати письмовий висновок щодо доцільності спілкування батька з дітьми не вбачається можливим, оскільки мати на телефонні дзвінки не відповідає, зв`язок із нею відсутній. Таким чином, відповідно до вимог статей 5, 13, 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, орган опіки та піклування не може подати до суду письмовий висновок щодо доцільності спілкування батька з дітьми, оскільки відсутні необхідні дані та фактична можливість проведення відповідних заходів. Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач у встановленому законом порядку була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подала. Представник третьої особи служби у справах дітей Великоолександрівської селищної ради у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень або заяв щодо розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до положень статті 223 ЦПК України суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності вказаних осіб. Таке рішення обумовлено тим, що відповідач та представник третьої особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, однак без поважних причин у засідання не з`явилися і будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Крім того, представник позивача в межах своїх повноважень подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, тому перешкод для продовження судового розгляду суд не вбачає. Суд встановив, що 24 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого народились діти: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 червня 2020 року у справі №650/829/20 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із матір`ю - відповідачкою [PERSON] . Із наданих матеріалів справи вбачається, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів позову вбачається, що після розірвання шлюбу сторони спільного господарства не ведуть, діти проживають із матір`ю, а батько окремо. Позивач виявляє бажання брати участь у вихованні дітей, підтримувати з ними зв`язок та спілкування. Водночас з наданої суду інформації Великоолександрівської селищної військової адміністрації №457 від 11 лютого 2025 року встановлено, що мати дітей [PERSON] разом із дітьми перебуває за межами України, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв`язку з чим орган опіки та піклування не мав можливості провести обстеження умов проживання та подати письмовий висновок щодо доцільності спілкування батька з дітьми. Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями частини першої статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами другою, восьмою - десятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль для забезпечення принципу однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. У пункті 1 статті 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи визнають таке розлучення необхідним у найкращих інтересах дитини. Відповідно до пункту 3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу або проживання окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої - третьої статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому батькові у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, якщо таке спілкування не шкодить нормальному розвитку дитини. Згідно зі статтею 158 СК України, за заявою матері чи батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною того з батьків, хто проживає окремо. Рішення приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини та інших істотних обставин. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо один із батьків чинить перешкоди іншому у спілкуванні з дитиною та її вихованні, той має право звернутися до суду з позовом про усунення таких перешкод. Суд визначає способи участі батьків у вихованні, місце і час спілкування, а за потреби може обумовити побачення присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати такому спілкуванню, якщо воно не шкодить нормальному розвитку дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти також мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі право на рівномірне виховання обома батьками. У §54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (№31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, і особлива увага має приділятися найважливішим інтересам дитини, які переважають над інтересами батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи є забезпечення інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 15 цього ж Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право підтримувати з ними регулярні особисті стосунки і прямі контакти. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає письмовий висновок на підставі результатів обстеження умов проживання та інших документів. Верховний Суд у своїй практиці наголошує, що при визначенні способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною суд має враховувати насамперед інтереси дитини, її вік, стан здоров`я та психоемоційний стан. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у встановлених законом випадках. Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що обов`язок щодо виховання, розвитку та утримання дітей покладається на обох батьків у рівній мірі, незалежно від факту їхнього спільного проживання або наявності шлюбу між ними. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своєї дитини, а головним критерієм у здійсненні цих прав є забезпечення найкращих інтересів дитини. Якщо батьки розірвали шлюб і проживають окремо, то той із них, хто проживає окремо від дитини, не втрачає своїх батьківських прав і має право брати участь у її вихованні, спілкуватися з нею, проводити спільний час, брати участь у вирішенні питань, що стосуються життя та розвитку дитини. Інший із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язаний не чинити перешкод у реалізації цього права, оскільки такі дії суперечать як нормам національного законодавства, так і міжнародним стандартам, зокрема положенням Конвенції про права дитини та статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку, коли один із батьків чинить перешкоди іншому у спілкуванні з дитиною або у її вихованні, питання про усунення таких перешкод може бути вирішено в судовому порядку. Суд,

Outcome: dismissed