Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У листопаді 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулися [PERSON] (далі також позивачка-1) та [PERSON] (далі також позивач-2), поданим в їх інтересах представником [PERSON] до [PERSON] (далі також відповідачка), яка діє від себе та в інтересах малолітніх: [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2019 року народження, про встановлення порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . \~ В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що наразі є власницею 2/3 частки означеної квартири. Натомість відповідачка з дітьми має у власності по 1/12 частки вказаної квартири. Інша 1/12 частка квартири належить співпозивачеві. Наразі між позивачами та відповідачкою не досягнуто згоди щодо порядку користування вказаною квартирою, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. 15.01.2025 до суду представником відповідачки [PERSON] подано зустрічний позов, у якому останній просить встановити інший ніж позивачка порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . 22.01.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява про зміну предмета позову шляхом збільшення його обсягу, а саме, з урахуванням висновку будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, представниця позивачки просить визначити порядок користування квартирами за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] ,\~які належать в різних частках позивачам та відповідачці. \~ 18.02.2025 до суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява про зміну предмета зустрічного позову шляхом збільшення його обсягу, а саме представник відповідачки просить визначити порядок користування квартирами за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , які належать в різних частках відповідачці та позивачам за первісним позовом. Ухвалою суду від 22.04.2025 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву представниці позивачки [PERSON] про зміну предмета позову шляхом збільшення його обсягу та ухвалено вважати позовні вимоги викладеними в такій редакції: -\~встановити між [PERSON] , яка є власницею 2/3 частки квартири [ADDRESS] , та [PERSON] , яка діє від себе та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яким належать по 1/12 частки, [PERSON] , якому належить 1/12 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , порядок користування цим майном, згідно з варіантами, запропонованими у висновку експерта №\~056/024 від 14.02.2025 ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.\~Скибінського С.С.»; -\~встановити між [PERSON] , яка є власницею 2/3 частки квартири [ADDRESS] , та [PERSON] , яка діє від себе та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яким належать по 1/12 частки, [PERSON] , якому належить 1/12 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , порядок користування цим майном, згідно варіантів, запропонованих висновком експерта №\~056/024 від 14.02.2025 ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.\~Скибінського С.С.». Поновлено строк відповідачці за первісним позовом та прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву з такими позовними вимогами: -\~встановити такий порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] : у користування [PERSON] , яка діє від себе та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , виділити дві житлові кімнати площею 14 кв. м та площею 11,2 кв. м на першому поверсі квартири за адресою: [ADDRESS] ; у користування [PERSON] виділити дві житлові кімнати площею 11,6 кв. м та площею 11,6 кв. м на другому поверсі квартири; гардеробну площею 3,8 кв. м, сходи площею 1,9 кв. м, кухню площею 10 кв. м, два санвузли площами 3,2 кв. м та 2,7 кв. м, вбиральню площею 1,1 кв. м, три коридори площами 4,8 кв. м, 1,4 кв. м, 5,7 кв. м, балкон площею 1,3 кв. м залишити в загальному користуванні; -\~встановити такий порядок користування квартирою за адресою:: [ADDRESS] : у користування [PERSON] , яка діє від себе та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] виділити житлову кімнату площею 7,3 кв. м; у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 10,7 кв. м; підвал площею 3,4 кв. м, коридор площею 3 кв. м, кладову площею 0,6 кв. м, санвузол площею 3 кв. м, кухню площею 5,7 кв. м залишити в загальному користуванні. Водночас, вказаною ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, та витребувано висновок про можливі варіанти користування квартирами, з урахуванням інтересів малолітніх дітей. З відповіді Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, від 26.09.2025 №\~2958/01-11 установлено, що орган опіки та піклування не може надати висновок про можливі варіанти користування житлом, оскільки немає підтвердження про фактичне місце проживання (перебування) [PERSON] разом з дітьми. Співпозивач [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги, що підтверджується заявою, яка надійшла до суду 05.03.2025. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Заяви та клопотання учасників справи 16.06.2025 до суду надійшло клопотання представниці позивачки за первісним позовом про витребування інформації з Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо відповідача за первісним позовом [PERSON] (за попередніми даними виїхала до РФ). Ухвалою суду від 19.06.2025 вказане клопотання задоволено. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19.12.2024 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначено на 22.01.2025, 20.03..2025, 11.03.2025, 01.04.2025, 22.04.2025, 22.05.2025, 19.06.2025, 16.07.2025, 16.09.2025, 08.10.2025. Ухвалою суду від 06.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Судове засідання продовжено. Представниця позивачки за первісним позовом позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідачки за первісним позовом підтримав зустрічні позовні вимоги, направивши відповідну заяву та просив розглянути справу за його відсутності. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів та встановлення іншого порядку користування житловими приміщеннями, відмінного від запропонованого сторонами в заявах по суті справи. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2023 за реєстровим №\~1266, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. визначено частки у спадкуванні після смерті [PERSON] : [PERSON] належить 2/3 частки, [PERSON] та дітям спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] по 1/12 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~434399560 від 07.07.2025, власниками вказаної квартири зареєстровані: [PERSON] 2/3 частки, [PERSON] 1/12 частки, [PERSON] 1/4 частки. Згідно з технічним паспортом на означену квартиру від 16.07.2021, виготовленим ФОП [PERSON] встановлено, що квартира є чотирикімнатною двоповерховою. На першому поверсі розташовані: дві житлові кімнати площею 14 кв. м та площею 11,2 кв. м, кухня площею 10 кв. м, санвузол площею 3,2 кв. м, гардеробна площею 3,8 кв. м, вбиральня площею 1,1 кв. м, коридори площами 4,8 кв. м, 1,4 кв. м. На другому поверсі розташовані дві житлові кімнати площею 11,6 кв. м та площею 11,6 кв. м, санвузол площею 2,7 кв. м, коридор площею 5,7 кв. м. балкон площею 1,3 кв. м. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2023 за реєстровим №\~1118, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. визначено частки у спадкуванні після смерті [PERSON] : [PERSON] належить 2/3 частки, [PERSON] та дітям спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] по 1/12 частки, а також [PERSON] 1/12 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~434399317 від 07.07.2025, власниками вказаної квартири зареєстровані: [PERSON] 2/3 частки, [PERSON] 1,12 частки, [PERSON] 1/4 частки. Згідно з технічним паспортом на означену квартиру від 16.07.2021, виготовленим ФОП [PERSON] встановлено, що квартира є двокімнатною, яка складається з двох житлових кімнат площею 7,3 кв. м та 10,7 кв. м, кухні площею 5,7 кв. м, санвузла площею 3 кв. м, коридору площею 3 кв. м, кладової площею 0,6 кв. м, підвалу площею 3,4 кв. м. Станом на 26.05.2025 в означеній квартирі зареєстровані [PERSON] та її онучка [PERSON] , що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 26.05.2025 №\~Т4-121748-ф/о. Відповідно до висновку будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №\~056/2024 від 14.02.2025 визначено варіанти можливого користування приміщеннями в означених квартирах з урахуванням відступу від ідеальних часток співвласників. Установити варіанти можливого користування приміщеннями в означених квартирах відповідно до ідеальних часток співвласників не виявилося за можливе. Докази оплати проведення вказаної експертизи в матеріалах справи відсутні. З відповіді ГУ ДМС України в Одеській області від 07.07.2025 №\~5100.4.1-6505/51.1-25, наданої на ухвалу суду встановлено, що [PERSON] документована паспортом громадянки України. Інформація про оформлення громадянства інших держав відсутня. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в своїх поясненнях по суті справи повідомила, що [PERSON] разом з дітьми виїхала до РФ, де наразі проживає. Представник відповідачки за первісним позовом цю інформацію не спростовував. Водночас в ДПС України відсутня інформація про офіційний перетин кордону [PERSON] за період з 2020 року і по цей час, що підтверджується відповіддю від 29.05.2025 №\~19/44700-25-вих, наданою на виконання ухвали суду. Відтак, під час судового розгляду встановлено, що наразі [PERSON] разом з дітьми не мешкають в жодній з квартир, в яких необхідно встановити порядок користування. Фактичне їх місцезнаходження також не встановлено. Мотиви прийнятого рішення Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини з приводу проживання та користування житловими приміщеннями врегульовані положеннями Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЖК України та ЦК України. При цьому, застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та визначаючи їх зміст шляхом тлумачення, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (п.\~45, рішення ЄСПЛ від 06.12.2007, справа «Воловік проти України», заява №\~15123/03). Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.\~1 ст.\~2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1,\~2 ст.\~15 ЦК України). Відповідно до ст.\~47,\~48 Основного Закону України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Положення вказаних статей Конституції України кореспондуються з положеннями ст.\~8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ч.\~1). Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ч.\~2). Відповідно до приписів ч.\~1,\~2 ст.\~355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.\~1 ст.\~368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст.\~369 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.\~1 ст.\~356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ч.\~1,\~2 ст.\~357 ЦК України). Частинами 1,\~2 ст.\~319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.\~1-3 ст.\~358 ЦК України). З положень цієї норми логічно випливає, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має їхня домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Вирішуючи спір з приводу встановлення порядку спільного користування квартирами у цій справі, суд виділяє в користування сторонам спору частини житлових приміщень, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, суд допускає відхід у незначному обсязі від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінюватиме розмір часток співвласників у праві власності на спільне майно, та не порушує їх прав як власників. При цьому норма житлової площі на людину не є обов`язковим критерієм при встановленні порядку користування квартирою між співвласниками. Суд визначає порядок користування виходячи з часток, фактичних обставин та реальної можливості користування, Водночас при встановленні порядку користування житловими приміщеннями, суд враховує інтереси малолітніх дітей, які мають право проживати разом з матір`ю [PERSON] у визначених судом житлових приміщеннях. Окрім цього, суд зважує на похилий вік позивачки за первісним позовом та стан її здоров`я, яка є інвалідом ІІ групи та перенесла операцію з ендопротезування правого колінного суглобу, що підтверджується копіями паспорту ендопротеза від 20.12.2019 та довідкою до акта огляду МСЕК серії 218АЖ від 054359. Відтак, суд уважає за необхідне відійти від обсягу ідеальних часток позивачів та відповідачки за первісним позовом та встановити порядок користування житловими приміщеннями в означених квартирах з урахуванням інтересів малолітніх дітей та позивачки, яка має незадовільний стан здоров`я, та залишити за позивачкою можливість користуватися житловими кімнатами в чотирикімнатній квартирі на І поверсі, а у двокімнатній квартирі виділити їй та співпозивачу в користування меншу з житлових кімнат. Усі інші приміщення квартир залишити у загальному користуванні. При встановленні порядку користування суд також враховує інтереси іншого співвласника співпозивача [PERSON] . Відтак суд виходить з обсягу позовних вимог та вважає, що інтереси [PERSON] узгоджені з інтересами позивачки у цій справі. Отже питання спільного використання виділеної для них житлової площі мають вирішуватися між ними в подальшому у позасудовому порядку. Аналогічних висновків за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у справі №\~759/24309/19 (постанова від 19.06.2024). Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.\~1 ст.\~76 ЦПК України). Відповідно до ч.\~1,\~4 ст.\~82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази на їх підтвердження у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачами за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом доведено перед судом належними та допустимими доказами необхідність встановлення порядку користування житловими приміщеннями з урахуванням інтересів позивачки за первісним позовом та відповідачки, яка діє від себе та в інтересах малолітніх дітей, та визначити порядок користування житловими приміщеннями однак інший, ніж передбачений висновком експертизи та запропонований сторонами у заявах по суті справи. Іншого перед судом не доведено. Судові витрати За приписами ч.\~1,\~3 ст.\~133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.\~8 ст.\~141 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: partial