Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

03 жовтня 2025 року представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 11 серпня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 1687111 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3000 грн зі сплатою відсотків, строком на 360 днів, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. ТОВ «Селфі Кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 24 лютого 2025 року між ТОВ «Селфі\~Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-04/25, відповідно до умов якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги, що належали ТОВ «Селфі Кредит», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «Селфі\~Кредит» та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «Селфі Кредит» за договором № 1687111 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2024 року в сумі 15848 грн 98 коп, з яких: 2999 грн 98 коп заборгованість по тілу, 7515 грн заборгованість по відсотках, 5334 грн пеня. За таких обставин, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором № 1687111 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2024 року не виконав, тому з урахуванням викладеного вище позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у сумі 15848 гривень 98 копійок. Ухвалою Захарівського\~районного суду\~Одеської області\~від 07\~жовтня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~частини 5\~статті 279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 60). У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с. 65). Водночас, до позовної заяви додала клопотання, в якому просила суд розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 49). Відповідач у судове засідання, не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 66). Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/996/25 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 1856466 від 06 жовтня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56). Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 11 серпня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 1687111 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (а.с. 5-10). Договір укладений у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н063, який був відправлений [PERSON] на вказаний ним номер телефону (а.с. 9). Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалось надати позичальнику (споживачу) кредит в гривні у сумі 3000, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредитування - 350 днів, стандартна процентна ставка - 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000 грн шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав при оформленні кредиту, що підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», яке включене до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України (зв.а.с. 25). 24 лютого 2025 року між ТОВ «Селфі\~Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-04/25, відповідно до умов якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги, що належали ТОВ «Селфі Кредит», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «Селфі\~Кредит» та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості (а.с. 26-36). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-04/25від 24 лютого 2025 року, ТОВ «СВЕА\~ФІНАНС»набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 1687111 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2024 року в сумі 15848 грн 98 коп, з яких: 2999 грн 98 коп заборгованість по тілу, 7515 грн заборгованість по відсотках, 5334 грн пеня (а.с. 37, 38). На підтвердження повної оплати за договором факторингу позивачем надано суду платіжну інструкцію № 9947 від 25 лютого 2025 року (зв.а.с. 36). Тобто,\~убачається,\~що ТОВ\~«СВЕА ФІНАНС»набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 1687111 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2024 року в сумі 15848 гривень 98 копійок. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» жодних нарахувань за договором з моменту набуття права вимоги не здійснювало. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кредит та відсотки за їх користування не повертаються. Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Сплата прострочених відсотків та пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк суму кредиту, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За таких обставин, [PERSON] має заборгованість перед позивачем за договором № 1687111 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2024 року в сумі 15848 грн 98 коп, з яких: 2999 грн 98 коп заборгованість по тілу, 7515 грн заборгованість по відсотках, 5334 грн пеня. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 23-25). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції № 1033 від 22 вересня 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 грн 40 коп (зв.а.с. 4). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved