Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] про поділ майна в натурі. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . 09.10.2009 року її мати [PERSON] здійснила особисте заповітне розпорядження, видала заповіт, відповідно до якого все її майно заповіла їй. [INFO] померла її мати [PERSON] .. У позивача був рідний брат [PERSON] , який 1/4 частки у спадщині за заповітом, успадкував в порядку ст.1241 ЦК України. [INFO] її брат помер. Її брата [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який в подальшому був розірваний. Від шлюбу у її брата [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Отже спадкоємцями після смерті її брата є його діти. Позивач 13.02.2024 року подала до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Тромпак Н.В. заяву про прийняття спадщини. Після смерті її рідного брата [PERSON] , його син [PERSON] почав здійснювати позивачу перешкоди у користуванні 3/4 частки у житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Зауважує, що [PERSON] не будучи власником станом на день подання позовної заяви 1/4 частки у житловому будинку [ADDRESS] та маючи фактичний доступ може вчиняти дії щодо будівництва чи реконструкції такого, що в свою чергу може завдати їй майнової шкоди її майну. У зв`язку з чим, просить суд виділити їй [PERSON] в натурі належні їй 3/4 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2024 року (головуючий суддя Монич В.О.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 13.05.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Пархоменко М.В. надійшов відзив, у якому він зазначив, що [PERSON] не є ні власником ні співвласником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а тому не може бути відповідачем у даній справі. Про прийняття спадщини на даний час не звертався. Оскільки спадкування є правом, а не обов`язком, а спадщина відкрилася [INFO] , то після спливу, визначеного законом строку прийняття спадщини, можливо сама позивач і стане власником всього домоволодіння про виділ в натурі частки якого вона звернулася до суду. Ухвалою суду від 15.01.2025 року призначено судову будівельно-технічку та оціночно - будівельно експертизу. Провадження по справі зупинено. 14.04.2025 року до суду надійшов висновок експерта №249 від 12.03.2025 року. 15.04.2025 року провадження у справі відновлено. 16.06.2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 37/01.2-01 від 16.06.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл усіх судових справ, що перебувають на розгляді судді Монича В.О. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року цивільна справа передана на розгляд судді Курах Л.В. Ухвалою суду від 26.06.2025 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] про поділ майна в натурі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник відповідачів [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, просив врахувати поданий ним відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено,\~що згідно\~витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про шлюб\~щодо підтвердження\~дошлюбного прізвища\~№00008829150\~від 13.03.2011\~року,\~вбачається,\~що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). Відповідно до заповіту від 09.10.2009 року [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.15). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №295121256 від 18.01.2022 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину (а.с.17). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.18). 13.02.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Тромпак Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] (а.с.19). 17.01.2024 року [PERSON] , як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Тромпак Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся її неповнолітнього сина [PERSON] , який залишив заповіт, яким заповів 1/4 частку будинку [ADDRESS] (а.с.58). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00046195508 від 27.07.2024 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб (а.с.98-99). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046209921 від 27.07.2024 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] , [PERSON] (а.с.100-102). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046209920 від 27.07.2024 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] , [PERSON] (а.с.103-105). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №66304009 від 07.09.2021 року спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] є [PERSON] , який успадкував 1/4 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.170). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №78598461 від 03.10.2024 року спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] є [PERSON] , який успадкував 1/4 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.179). Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи №249 від 12 березня 2025 року: - ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] складає 1253512 гривень; - відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити житловий будинок [ADDRESS] відповідно до належних часток 3/4 частки та 1/4 технічно неможливо. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною третьою статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Результат аналізу правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий\~висновок викладено\~у постанові\~Верховного Суду\~України від\~03\~квітня 2013\~року у\~справі №\~6-12цс13\~та у\~постанові Верховного\~Суду України\~від 19\~березня 2025\~року у\~справі № 363/3902/13-ц. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Визначальним для виділу частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Натомість у даній справі позивач не надав докази, що право власності на земельну ділянку оформлено. У свою чергу, виділ у добровільному або судовому порядку можливий лише за умови, якщо співвласники оформили право власності або право користування на земельну ділянку під будинком. Без документів на землю виділ часток неможливий. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта поділити житловий будинок [ADDRESS] відповідно до належних часток 3/4 частки та 1/4 технічно неможливо. Суд звертає увагу, що спірне майно як житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності лише двом співвласникам, у зв`язку з чим позовні вимоги про виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до переконання щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог, так як виділення в натурі частини житлового будинку технічно не є можливим, позивачка не надала належних та допустимих доказів технічної можливості виділу частки будинку в натурі, яка їй належить, не заявила клопотання про проведення додаткової або повторної судової експертизи у зв`язку з неповним чи необґрунтованим висновком експерта, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, підстав для стягнення судових витрат по справі, суд також не вбачає.

Outcome: dismissed