Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №492529-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн зі сплатою процентів в розмірі 1 % за кожен день користування Кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої відповідачем вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22.06.2025 року відповідач має заборгованість в розмірі 53684,54 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19602,00 грн; сума прострочених платежів по процентах 24894,54 грн, суми заборгованості по штрафам\~8688,00 грн, суми прострочених платежів за комісією 500,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити позовні вимоги стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості в загальному розмірі 53684,54 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» докази. 22.10.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду повідомлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Крім того, направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 20.11.2024 по 07.05.2025 рр. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 16.09.2025, 06.11.2025 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується повернутими на адресу суду конвертами з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, повідомлялася шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від неї не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.12,\~13,\~81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі встановив факти, обставини та правовідносини. 20.11.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №492529-КС-003 про надання кредиту (а.с.29-40). 20.11.2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору №492529-КС-003 про надання кредиту. (а.с. 41-51) Того ж дня між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №492529-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (а.с. 19-28). Відповідно до п. 2 Договору кредит надається на строк 24 тижнів, стандартна процентна ставка: фіксована в день 1%, загальний розмір наданого кредиту 20000 грн, термін дії договору до 07.05.2025 року, комісія за надання кредиту 4000,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 49144,78 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 6669,19 % (а.с.19-28). Згідно із анкетою клієнта (витяг з інформаційно телекомунікаційної системи) від 21.06.2025 року, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] (а.с.59). Відповідно до інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період з 02.09.2024 по 17.02.2025 рр. 20.11.2024 по 07.05.2025 рр. [PERSON] 20.11.2024 року на картковий рахунок № [NUMBER] зараховано переказ в розмірі 20000,00 грн та [PERSON] користувалася встановленим кредитним лімітом. Відповідно до інформаційної довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Профітгід» на банківську картку № [NUMBER] , перераховано кошти [PERSON] відповідно до кредитного договору №492529-КС-003 від 20.11.2024 року в розмірі 20000,00 грн (а.с. 56). Отже, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконано та надано позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором №492529-КС-003 від 20.11.2024 у позичальника [PERSON] станом на 22.06.2025 року має заборгованість в розмірі 53684,54 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19602,00 грн; сума прострочених платежів по процентах 24894,54 грн, суми заборгованості по штрафам\~8688,00 грн, суми прострочених платежів за комісією 500,00 грн. (а.с.12-14). Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 20.11.2024 року виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця (а.с. 16-18). Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20). Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до\~Закону України «Про споживче кредитування». Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей кредитних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі вище викладеного з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено кредитний договір №492529-КС-003 від 20.11.2024 року в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула. Відповідно до статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст.629ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей\~525,526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 526\~Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1\~ст.1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. ст.610,\~612 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст.625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Визначена кредитним договором комісія та нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями\~Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору. Таким, чином, встановивши дані обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №492529-КС-003 від 20.11.2024 року в розмірі 44998,55 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19602,00 грн; сума прострочених платежів по процентах 24894,54 грн, суми прострочених платежів за комісією 500,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості по штрафам, суд зазначає таке. Відповідно до п.2 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 71 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8 - 16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу. Згідно з п.6, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Указом Президента\~України №\~64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. За викладеного, оскільки позивачем не враховано п.18 Прикінцевих та\~перехідних\~положень ЦК\~України та протиправно нараховано штраф за кожен день невиконання зобов`язання, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 8688,00 грн задоволенню не підлягає. Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. у відповідності до ч.3 ст.4\~Закону України\~«Про судовий збір». Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2030,46 грн (2422,40х44998,55/53684,54).

Outcome: partial