Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

У вересні 2025 року позивач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості безоблікового використання електроенергії, посилаючись на наступні обставини. Позивач здійснює розподіл електричної енергії на території Київської області. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути правовою підставою для звільнення споживача від оплати за спожиті послуги. Складений паспорт точки розподілу електричної енергії, що є додатком до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на головній сторінці веб-сайту позивача за посиланням: www.dtek-krem.com.ua/ua/enter-contract(далі Договір), свідчить про надання послуги розподілу електричної енергії до будинку [ADDRESS] , чим підтверджується споживання електричної енергії за вказаною адресою та приєднання відповідача до умов Договору. Споживаючи електричну енергію за цією адресою, відповідачем акцептовано умови зазначеного Договору, заперечень щодо його умов не надходило. Відповідно до п. 2.1 Договору, позивач надає відповідачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018, та Кодексом системи розподілу затвердженим постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи. 06.04.2025 у відповідача, було виявлено порушення ПРРЕЕ: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі позивача з порушенням схеми обліку, прихованим способом. За підсумками перевірки складено акт№ К 048153. Відповідно до абз. 1 п. 8.4.1 ПРРЕЕ, оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. Згідно вимог підпункту 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ та у відповідності до п. 8.4.13 ПРРЕЕ, позивачем нараховано відповідачу суму вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення у розмірі 38 632,14 грн за період з 06.04.2024 по 05.04.2025 (дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення). Обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих збитків визначені у відповідності до приписів п. 8.4.13 ПРРЕЕ, відповідно до якого, у разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення, розраховується за формулою № 8. При цьому час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 8 год. Отже, вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення на підставі акту про порушення № К 048153 здійснено (розрахунок додається):за формулою № 9, враховуючи, що під час перевірки струм споживання електричної енергії через самовільне підключення становив 6 А (згідно п. 4 акту про порушення) визначено потужність самовільного підключення:Рс.п. = 6 (А) х 0,22 (кВ) х 0,9 (coscp) = 1,188 (кВт);за формулою № 8 визначено величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії: Wдоб.с.п. = 1,188 (кВт) х 8 (год.) = 9,504 (кВт-год). Згідно п. 8.4.7 ПРРЕЕ, розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється виходячи з вартості середньомісячних витрат оператора системи на купівлю однієї кіловат-години кВттод) електричної енергії на компенсацію незапланованих втрат електричної енергії, її передачі та розподілу у період порушення споживачем цих Правил (Ц, грн/кВт год). Отже вартість необлікованої електричної енергії у період порушення, із врахуванням постанов НКРЕКП, здійснено на підставі суми показників: 1) середньомісячних витрат на купівлю відповідачем однієї кіловат-години електричної енергії на компенсацію незапланованих втрат електричної енергії; 2) вартості передачі електроенергії; 3) вартості розподілу електроенергії:9,504 (WW6.c.n.) х (кількість днів у періоді) х (тариф*) = 32 193,45 грн (вартість без ПДВ). 32 193,45 + 20% = 38 632,14 грн (вартість е/е, необлікованої внаслідок порушення). Копія протоколу засідання комісії, разом з розрахунком вартості необлікованої електроенергії та розрахунковими документами на оплату, 21.05.2025 вручені відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 0601148011218, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунки інфляційних втрат та три відсотки річних від простроченої суми з дати прострочення зобов`язання, враховуючи положення абз. 2 п. 8.2.7 ПРРЕЕ, по дату подачі позову. Сума боргу 38 632,14 грн з урахуванням відсутності інфляційних втрат та 215,92 грн штрафних санкцій, станом на дату подання позову складає 38 848,06 гривень. Просили стягнути з відповідача на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» вартість безобліково використаної електроенергії із врахуванням інфляційних втрат та 3% річних станом на дату подання позову у розмірі 38 848,06 грн, та 3 028,00 грн судового збору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 09 вересня 2025 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. 08 жовтня 2025 року за вх. № 57625судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача. З отриманої інформації вбачається, [PERSON] , [INFO] з 17.09.2005 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України\~ якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 14 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовезасідання у справі на 14.11.2025. В судове засідання позивач свого представника не направив, 14.11.2025 за вх. № 63446 судом отримано заяву від представника Мокрієнко Т.В., який діє на підставі довіреності, в якій просив проводити розгляд справи № 357/14343/25за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до [PERSON] про стягнення вартості безоблікового використання електроенергії, без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 14.11.2025 за вх.№ 66528 судом отримано заяву, в яій відповідач [PERSON] просила позов ПАТ «ДТЕК» до неї про стягнення вартості, слухати бе її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В свою чергу, сторони по справі скористувались вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Інших заяв та клопотань з боку учасників справи на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що позивач ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» здійснює розподіл електричної енергії на території Київської області. Згідно п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №\~ 312 від 14.03.2018р. /зі змінами/ (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги,\~ що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно і укладених договорів. Відповідно до п. 2.1.4 ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей\~ 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача бо оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу\~ договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. У відповідності\~ до абз. 2 п. 2.1.6 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з поділу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або доментально підтверджене споживання електричної енергії. У відповідності до п. 2.1.7 ПРРЕЕ, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування поговору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, у тому числі у формі електронного документа, підписаного з використанням електронної ідентифікації, у разі укладення договору за допомогою інформаційно- комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, сплата рахунка оператора системи, за відсутності заперечень оператора системи. Складений паспорт точки розподілу електричної енергії, що є додатком до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на головній сторінці веб-сайту позивача за посиланням: www.dtek-krem.com.ua/ua/enter-contract(далі Договір), свідчить про надання послуги розподілу електричної енергії до будинку [ADDRESS] , чим підтверджується споживання електричної енергії за вказаною адресою та приєднання відповідача до умов Договору. Споживаючи електричну енергію за цією адресою, відповідачем акцептовано умови зазначеного Договору, заперечень щодо його умов не надходило. Відповідно до п. 2.1 Договору, позивач надає відповідачам послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим Постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018р., та Кодексом системи розподілу затвердженим постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018р., за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки поділу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних Оператора системи. Згідно п. 6.2 Договору, відповідачі зокрема, зобов`язані виконувати умови цього Договору, а також невідкладно повідомляти позивача про недоліки в роботі вузла вимірювання. Відповідно до пп. 5, 7 п. 7.1 говору, позивач має право складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) відповідачів умовам говору про розподіл електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці, а також вимагати від відповідачів відшкодування збитків, завданих порушеннями, пущеними ним під час користування електричною енергією. Зокрема, пунктом 8.6 Договору передбачено, що у разі порушення розрахункового обліку з вини відповідачів, вони сплачують позивачу вартість необлікованої електроенергії, визначену відповідно до вимог ПРРЕЕ. Відповідно до п. 8.7 Договору, відповідач звільняється від відповідальності перед позивачем відповідно до вимог пункту 8.6 цього Договору, лише якщо доведе, що порушення виникли з вини позивача внаслідок дії обставин непереборної сили. Згідно п 5.5.5 ПРРЕЕ, відповідача зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його торії та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної\~ енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вати відповідних заходів для усунення виявлених порушень. Відповідно до п. 5.1.1 ПРРЕЕ оператор системи має право: п.п. 3, проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; п.п. 12, складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; п.п. 14, на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, основного споживача, електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, суміжного оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку. Так, 06.04.2025 у відповідача, було виявлено порушення ПРРЕЕ: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі позивача з порушенням схеми обліку, прихованим способом. За підсумками перевірки складено акт№ К 048153. Відповідно до пунктів 8.2.4-8.2.6 ПРРЕЕ, у разі виявлення представниками оператора системи\~ пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування,\~ або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни\~ показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до визначеного порядку. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує\~ електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для доведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою. На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. У відповідності до глави 8.4 ПРРЕЕ, вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПРРЕЕ процедури. Відповідно до абз. 1 п. 8.4.1 ПРРЕЕ, оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. Пп. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі неправомірних дій споживача. Отже, як встановлено, позивач згідно вимог підпункту 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ та у відповідності до п. 8.4.13 ПРРЕЕ, нарахував відповідачу суму вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення у розмірі 38 632,14 грн за період з 06.04.2024 по 05.04.2025 (дванадцять календарних місяців, що передували оню виявлення порушення). Так, вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення на підставі акту про порушення № К 048153 здійснено позивачем: за формулою № 9, враховуючи, що під час перевірки струм споживання електричної енергії через самовільне підключення становив 6 А (згідно п. 4 акту про порушення) визначено потужність самовільного підключення: Рс.п. = 6 (А) х 0,22 (кВ) х 0,9 (coscp) = 1,188 (кВт); за формулою № 8 визначено величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії: Wдоб.с.п. = 1,188 (кВт) х 8 (год.) = 9,504 (кВт-год). Згідно п. 8.4.7 ПРРЕЕ, розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється виходячи з вартості середньомісячних витрат оператора системи на купівлю однієї кіловат-години кВттод) електричної енергії на компенсацію незапланованих втрат електричної енергії, її передачі та розподілу у період порушення споживачем цих Правил (Ц, грн/кВт год). Отже вартість необлікованої електричної енергії у період порушення, із врахуванням постанов НКРЕКП, здійснено на підставі суми показників: 1) середньомісячних витрат на купівлю відповідачем однієї кіловат-години електричної енергії на компенсацію незапланованих втрат електричної енергії; 2) вартості передачі електроенергії; 3) вартості розподілу електроенергії: 9,504 (WW6.c.n.) х (кількість днів у періоді) х (тариф*) = 32 193,45 грн (вартість без ПДВ). 32 193,45 + 20% = 38 632,14 грн (вартість е/е, необлікованої внаслідок порушення). Встановлено, що копія протоколу засідання комісії, разом з розрахунком вартості необлікованої електроенергії та розрахунковими документами на оплату, 21.05.2025 вручені відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 0601148011218, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Отже, згідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідачі несуть відповідальність за порушення ПРРЕЕ, зокрема за самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що за адресою: будинок [ADDRESS] , позивачем надається послуга з електричної енергії, де власником зазначеного майна є [PERSON] на підставі догоовру дарування, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Окрім того, відпоадіач є споживачем послуг, які надаються з боку позивача, що підтверджується поясненнями останньї, викладеноїв вищезазначеному акті. Копія протоколу засідання комісії, разом з розрахунком вартості необлікованої електроенергії та розрахунковими документами на оплату, 21.05.2025 вручені відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 0601148011218, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Водночас, відповідачем на даний час кошти не сплачені, а тому ПрАТ «Київські регіональні електромережі» правомірно звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, з якої просить стягнути суму вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушенняу розмірі 38 632,14 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» в частині позовних вимог щодо стягнення вартості за безобліково використану електроенергію є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних, то суд з цього приводу зазначає наступне. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 5 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу. Разом з тим у постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок: "З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).". Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17. У постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, щодо неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Верховний суд (в рамках цієї справи) наголошує, що положення статей 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період, таким чином помилковим є твердження, що під час нарахування інфляційних втрат урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів. Наведену правову позицію також викладено у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13. Між тим, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 (ЄДРСРУ № 82887781), з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Серед іншого правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Згідно з вимогами статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Таким чином платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на те, що відповідач, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, оскільки дійсно мала боргза безобліково використану електроенергію. Зазначена правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 № 712/8916/17 (14-448цс19). Суд погоджується з доданим з боку позивача розрахункомінфляційних нарахувань та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідач в судове засідання не з`явилась, жодних належних та допустимих доказів щодо нарахування позивачемштафних санкцій( інфляційних втрат та 3% річних ) в сумі 215,92 грнне надала, як і не надала контррозрахунку сум. Оскільки відповідач, як встановлено в судовому засіданні, та не спростовано з боку останньої, дійсно має заборгованістьза безобліково використану електроенергію, позивач має право вимагати від відповідачів сплатиштрафних санкцій (інфляційних втрат та 3% річних). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штафних санкцій в сумі 215,92 грнє також обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в заявленому позивачем розмірі. До того ж, звертаючись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги до неї в повнму обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч. 4 ст. 206 ЦПК України ). Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України Про судовий збір). Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, що беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи і рішенням, а у випадках звільнення від сплати цих людей - це витрати держави, яку воно несе у зв`язку з рішенням конкретної справи. \~ Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.\~ Звертаючись до суду вищевказаними позовними вимогами позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 4150192 від 21.08.2025. Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 3 08,00 гривень, понесення яких документально підтверджено. Водночас, звертаючись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в цій же заяві відповідач визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ( ч. 1 ст. 142 ЦПК України ). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а віповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, з урахуванням ст. ст. 141, 142 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 1 514 гривень, а інша частина\~ 50 відсотків судового збору в сумі 1 514 гривень підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved