Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

25 листопада 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 795, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через глибокі розходження у світогляді, інтересах, поглядах на шлюб та сім`ю. Станом на зараз вони з чоловіком понад п`ять років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене [PERSON] не вважає за можливе і доцільне вживати заходів для збереження шлюбу, який існує лише формально, і строк на примирення просить не надавати. Подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дитини сторони не мають. Ухвалою від 08.05.2025 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином Подав до суду письмову заяву, в якій визнав позов і просив розглядати справу за його відсутності. За таких обставин неприбуття сторін у судове засідання згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники процесу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 795, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ( а. с. 16) Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Зазначену обставину підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в якому позивачка зазначена матір`ю, а відповідач батьком дитини (а. с. 8). Спору щодо місця проживання сина сторони не мають. Вимог про поділ майна подружжя у справі не заявлено. Суд установив, що родинні стосунки між сторонами припинено через істотні розбіжності у світогляді, поглядах на шлюб та сім`ю. [PERSON] та [PERSON] упродовж кількох років разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивачка вважає неможливим і недоцільним. Відповідач у письмовій заяві до суду не заперечував проти задоволення позовних вимог. Даючи обставинам справи юридичну оцінку, суд керується такими нормами матеріального права. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам як [PERSON] і [PERSON] , так і їх неповнолітнього сина. З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл у справі судових витрат, суд виходить із такого. Зазначені вище витрати у даній справі складаються лише з суми судового збору, сплаченого позивачкою у розмірі 1 211 грн. 20 коп. Як унормовано ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні на підставі ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. До початку розгляду справи по суті [PERSON] визнав позов, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві. З урахуванням такої позиції відповідача і обставин справи суд задовольняє позов у повному обсязі. Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить, 605 грн 60 коп, а 50 відсотків, що становить 605 грн 60 коп., стягнути на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved