Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкова І.В., про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.07.2002 року приватним нотаріусом Красношлик Л.Л. за реєстровим №4684. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом також є дочка [PERSON] [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, вона та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Жидкової І.В., однак, 12.09.2024 року постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не є спадкоємцем за заповітом та за законом. Окрім того, із зазначеної постанови нотаріуса, їй стало відомо, що померла [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла усе своє майно відповідачці [PERSON] . Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначила, що вона була сусідкою [PERSON] з 2012 року. З того часу вони почали добре спілкуватись та вона почала допомагати [PERSON] по господарству та опікувалась нею, надавала всю можливу допомогу в силу своїх можливостей, а образливі вигадки, які викладені позивачкою у позові, не відповідають дійсності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у поясненнях до справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у поясненнях до справи. Третя особа приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Жидкова І.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлені наступні обставини. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.07.2002 року приватним нотаріусом Красношлик Л.Л. за реєстровим №4684. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Жидкової І.В., однак, 12.09.2024 року постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не є спадкоємицею за заповітом та за законом померлої. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №24/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно заповіту [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Жидковим В.Ю. 28.08.2020 року за №576, [PERSON] усе належне їй майно заповіла [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] 21.03.2024 року звернулась до приватного нотаріуса Жидкової І.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Згідно приписів ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. На підставі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт, відповідно ст. 1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч.2 ст. 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини. Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Статтею 1247\~ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно до приписів ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно приписів ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а отже вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed