Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

21.05.2025 року [PERSON] (позивач) звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з цивільним позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики грошей від 29.05.2021 року у розмірі 414100,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору позики грошей від 29.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Румянцевим А.В. за № 761 позивач позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 280\~000,00 грн., що є еквівалентом суми 10\~000,00 доларів США. ЗА умовами договору відповідач мав повернути суму коштів, еквівалентну 10000,00 доларів США в строк не пізніше 29.11.2022 року. Оскільки відповідач не вчинив жодного платежу, позику не повернув, просить стягнути з нього грошові кошти в розмірі 414100,00 грн., що є еквівалентом суми 10000,00 доларів США за офіційним курсом на день звернення до суду з даним позовом. Позивач чи її представник в судові засідання не прибували, адвокатом Нізік О.В. подано заяву про розгляд справи без участі, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судові засідання не прибував, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, що підтверджується відомостями з «Електронного суду» про отримання процесуальних документів, відзив на позов не надав, заяви чи клопотання про неможливість прибуття до суду не надавав. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.05.2021 року між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) укладено договір позики грошей за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 280\~000,00 грн., в еквіваленті 10\~000,00 доларів США, з терміном повернення не пізніше 29.11.2022 року. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Румянцевим А.В., зареєстровано в реєстрі за № 761. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики, суд виходить за наступного. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається\~повернутою в\~момент передання\~позикодавцеві речей,\~визначених родовими\~ознаками,\~або зарахування\~грошової суми,\~що позичалася,\~на його\~банківський рахунок. Отже за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 207 ч. 2 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1\~статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Згідно статтей 509, 525, 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається Відповідно до положень\~статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи з наданих позивачем по справі доказів, факт укладання договору позики та отримання грошових коштів підтверджено,\~даний факт відповідачем не спростовано. Відповідач не виконав своїх зобов`язань та не повернув суму боргу за договором позики, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду відзив щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved