Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 25.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8220613 в електронній формі, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 7 000,00 гривень на строк 352 дні (до 25.08.2025 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Позичальник своїх зобов`язань з повернення коштів не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 25 535,42 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 6 068,60 гривень; сума заборгованості за відсотками 6 796,82 гривень; сума заборгованості за пенею, штрафами 12 670,00 гривень. 15.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 15052025 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 15.05.2025 до Договору факторингу № 15052025 від 15.05.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Відповідача у сумі 25 535,42 грн. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 15.05.2025 року Позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, Відповідач свої зобов`язання з повернення суми позики та відсотків за користування нею не виконала, тому [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в розмірі 25 535, гривень. В зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань зі сплати коштів та набуттям позивачем права грошової вимоги за вказаним боргом, Позивач просить стягнути суму заборгованості з Позичальника в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 12.09.2025 року цивільна справа прийнята до провадження, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомленням (виклику) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. Ухвала суду\~разом із\~копією позовної\~заяви та\~доданими до\~неї документами\~була надіслана\~рекомендованим листом\~з повідомленням\~про вручення\~на адресу\~зареєстрованого місця\~проживання Відповідача\~за адресою:[ADDRESS] . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, , будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини тринадцятої статті 7, частини восьмою статті 178 ЦПК України, судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8220613 від 25.08.2024 року в електронній формі, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), відправленим на номер мобільного телефону Відповідача (далі - Договір). Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 Договору на умовах встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 7 000,00 гривень; Тип кредиту кредит; Строк кредиту 352 дні (день); Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 22 днів; Тип процентної ставки фіксований; Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується в межах кредиту; Загальні витрати на дату укладання договору : За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24 640,00 грн. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 24 486,00грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2608,87% річних; За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2 462,23 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 31 640,00 грн.; За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 31 486,00 грн. Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Договору кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Повернення позики та сплата нарахованих процентів за користування позикою здійснюється Позичальником у визначений цим Договором строк позики/достроково шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця (п.4.4 Розділу 4 Договору). Згідно з п. 9.6 Розділу 9 Договору Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, Споживачу в Особистий кабінет/Мобільний за стосунок «CreditPlus». Вищевказаний спосіб укладення, у тому числі підписання, Договору позики погоджений Сторонами, відповідно, Договір укладений у такий спосіб, є чинним та прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі (п. 9.2 Розділу 9 Договору). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кошти в розмірі 7 000 гривень шляхом їх перерахування на платіжну картку клієнта, зазначену в договорі, що підтверджується Довідкою ТОВ «Пейтек» № 143-25 від 16.05.2025 року. Відповідач свої зобов`язання за договором виконала частково, сплативши на користь ТОВ «Авентус Україна» 4 144,46 гривень. З наданої позивачем Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) до договору про надання споживчого кредиту № 8220613 від 25.08.2024 вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить: основний борг 6 068,00, проценти, знижена ставка 1 380,90 грн, проценти, стандартна ставка 8 628,98 грн, штраф 12 670,00 грн. Загальна заборгованість 25 535,42 грн. 15.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 15052025, у відповідності до п. 1.1 Розділу1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до 1.2 Розділу1 Договору перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід?ємною частиною цього Договору. Відповідно до\~п.\~1.6 Розділу\~1Договору Право вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому - передачі Реєстру Боржників (Додаток № 2). Відповідно до пунктів 3.1 3.3 Розділу 3 Договору загальна сума Прав Вимоги, що відступаються за цим Договором, Ціна Продажу та Одинична Ціна визначаються в день передачі по Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, який складається та підписується в день укладання даного Договору. Загальна сума Прав Вимоги, що відступаються за Договором становить 37 329 878,13 гривень. Ціна Продажу за Договором становить 2 729 355,36 гривень. Фактор сплачує Клієнту 100% Ціни Продажу, передбаченої п. 3.3 цього Договору, протягом 4 (чотирьох) робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів. За сплачені Фактором грошові кошти у вигляді Ціни Продажу, Клієнт сплачує Фактору плату в розмірі 100,00 грн. без ПДВ шляхом перерахування протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту проведення Фактором оплати. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15052025 від 15.05.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на стягнення заборгованості за договором позики № 8220613 в сумі 25 535,42 грн., із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 6 068,60 гривень, сума заборгованості за відсотками 6 796,82 гривень, сума заборгованості за пенею та штрафами 12\~670,00 гривень. Відповідно до п. 1 Акта прийому передачі Реєстру Боржників Договором факторингу № 15052025 від 15.05.2024 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників від 15 травня 2025 року в кількості 2471, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. За відступлення права Вимоги Фактор сплатив Клієнту суму у розмірі 2 729 355,36 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 22796 від 20.05.2025 року. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за договором позики, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статтей 610\~ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З досліджених судом доказів вбачається, що кредитний договір № 1358 - 3230 від 02.03.2024 підписаний відповідачкою електронним підписом, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, відповідачка отримала суму кредиту на свою платіжну картку, а тому в неї виник обов`язок з повернення отриманих за кредитним договором коштів у розмірі та на умовах встановлених договором, а також процентів за користування ними. Одночасно з тим, позовні вимоги про стягнення штрафу є незаконними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити, з огляду на таке. Як випливає із наданого розрахунку заборгованості штраф за порушення строків виконання умов кредитного договору у сумі 12 670 гривень нарахований за період з 10.11.2024 по 04.20.2025. Відповідно до частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Відтак, до спірних правовідносин має застосовуватися заборона щодо нарахування неустойки, штрафів, пені, передбачена пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з Відповідача штрафу у сумі 12 670 гривень за порушення виконання умов кредитного договору. Так, позовні вимоги пред`явлені ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло право вимоги щодо [PERSON] за кредитним договором на підставі договору факторингу. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язання може бути замінений іншою собою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. На підтвердження позовних вимог позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надав суду належним чином завірені копії наступних документів: Договір факторингу № 15052025 від 15.05.2025 укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус України», Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 15052025 від 15.05.2025 року, Витяг з реєстру боржників за Договором факторингу № 15052025 від 15.05.2025 року, платіжну інструкцію № 22796 від 20.05.2025 року про сплату ціни продажу за відступлення права вимоги, розрахунок заборгованості, що підтверджують факт переходу до Позивача права грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях(частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, перевіривши заявлені до стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками умовам договору, суд дійшов до висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт укладення кредитного договору та надання грошових коштів Відповідачу, невиконання відповідачем прийнятих на себе відповідно до положень умов указаного Договору зобов`язань перед позивачем, як правонаступником Первісного кредитора, внаслідок чого, наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та несплаченим відсоткам у сумі 12 865,42 гривень. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1 525,51 гривень (3 028,00 грн х 50,38 % (12 865,42 грн х 100 % / 25\~535,42 грн = 50,38 %).

Outcome: partial