Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] 18.09.2025 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6269, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 6\~000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 18.09.2025 року, і до закінчення зазначеним сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за час перебування у шлюбі у сторін у справі [INFO] народився син [PERSON] .. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20.08.2012 року за єдиним унікальним номером судової справи 2-769/11 та номером провадження 2/1320/80/2012, ухвалено розірвати шлю між сторонами, а малолітнього на той час сина [PERSON] залишено проживати із позивачкою [PERSON] як його матір`ю. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 18.10.2018 року за єдиним унікальним номером справи 453/987/18 та номером провадження 2/453/481/18, ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на їх на той час малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~200 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 15.08.2018 року, і до досягнення сином повноліття. Син сторін у справі [PERSON] [INFO] досяг повноліття та у зв`язку з цим виплата аліментів на його утримання відповідачем [PERSON] припинилась. Однак, син сторін у справі [PERSON] з 01.092024 року навчається Дрогобицькій духовній семінарії і в даний час є студентом ІІ курсу, термін навчання 6 років, закінчення терміну навчання 30.06.2030 року, форма навчання стаціонар, оплата за навчання на основі пожертви (стипендії не отримує). Син сторін у справі [PERSON] на даний час має задеклароване місце реєстрації разом із позивачкою [PERSON] , фактично проживає в семінарії. Позивачка [PERSON] вказує, що отримує лише невелику заробітну за місцем праці, інших доходів не має, а весь тягар по утриманні їх з відповідачем [PERSON] сина [PERSON] , опісля досягнення цим сином повноліття та припинення стягнення на цього сина аліментів, лежить виключно на ній, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] вимушена звернутись до суду з зазначеною позовною заявою. Разом з тим, відповідач [PERSON] є працездатним, він здійснює міжнародні транспортні перевезення та увесь свій заробіток витрачає на власні потреби, не допомагає ані позивачці [PERSON] , ані їх вже повнолітньому сину [PERSON] , який навчається. Відповідач [PERSON] має достатньо коштів і можливість надавати грошову допомогу їх з позивачкою [PERSON] синові [PERSON] , який навчається, однак добровільно цього не робить. Угоди про добровільну сплату аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, між сторонами у цій справі не досягнуто, - підсумовує свій позов [PERSON] .. Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки [PERSON] [PERSON] , своїм правом подати суду у запропоновані строк та порядку письмові пояснення на позовну заяву [PERSON] , з його участю як третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на її стороні, до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, не скористався. Відповідач [PERSON] через свою уповноважену представницю адвокатку Дмитрович Н.В. у запропоновані судом строк та порядку, а саме 09.10.2025 року, засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву [PERSON] , за участю як третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на її стороні [PERSON] , до нього, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, що надійшов 14.10.2025 року та був зареєстрований у діловодстві за вх. № 6984, за змістом якого просить ухвалити рішення про стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] аліментів на їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 18.09.2025 року, і до закінчення зазначеним сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, оскільки саме такий розмір аліментів буде для нього посильним та не призведе до негативних наслідків, пов`язаних з невиконанням судового рішення у майбутньому. Таку свою позицію відповідач [PERSON] обґрунтовує зокрема тим, що оплата за навчання їх з позивачкою [PERSON] повнолітнього сина [PERSON] у Дрогобицькій духовній семінарії здійснюється за рахунок пожертви, яка, своєю чергою, є різновидом договору дарування, а, загалом, - доброю справою, що може бути цільовою (на конкретні потреби). При цьому, син сторін у справі [PERSON] проживає у семінарії, а відповідно до відкритих джерел інформації, що розміщена на офіційному сайті семінарії, навчання в такому закладі тісно пов`язане з молитвою та працею. Таким чином, витрати на навчання повнолітнього сина сторін у справі [PERSON] у семінарії є мінімальними та такими, що не пов`язані з його утриманням. Вказує також, що як до досягнення сином [PERSON] повноліття, так і після цього, він додатково переказував на картковий рахунок останнього грошові кошти у гривнях та у польських злотих, розмір котрих, після досягнення останнім повноліття, становить орієнтовно 3\~000 грн. щомісячно, що відповідає прожитковому мінімуму громадян в Україні, та, на переконання відповідача [PERSON] , є більш, ніж достатнім. Окрім того, на утриманні відповідача [PERSON] є його непрацездатна матір [PERSON] .. Позивачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку, а саме 16.10.2025 року, через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області відповідь на відзив на позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7170, в якій наділі просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 6\~000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 18.09.2025 року, і до закінчення зазначеним сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. На спростування позиції відповідача [PERSON] , викладеної ним у названому відзиві, звертає увагу суду на те, що держава не фінансує духовну освіту, а Дрогобицька духовна семінарія, як і інші духовні заклади в Україні, функціонують завдяки пожертвам за навчання, котрі власне і є платою за навчання як за освітню послугу. Так, пожертва за навчання повнолітнього сина сторін у справі [PERSON] за 2024 рік становила 650 доларів США, а за 2025 рік 730 доларів США, й ці кошти були внесені за навчання вказаного сина саме позивачкою [PERSON] .. Щодо тверджень відповідача [PERSON] про перекази на картковий рахунок їх сина [PERSON] коштів у польських злотих, то жодних платежів з відповідними сумами не поступало й це при цьому, що реальний розмір витрат сина-студента на місяць складає орієнтовно 13\~500 грн., з яких: 1\~500 грн. витрати на проїзд двічі на місяць; 2\~000 грн. витрати на навчальне приладдя; 8 000 грн. щотижневі передачі перекусів, солодощів, вітамінів, тощо; 2\~000 грн. засоби гігієни, одяг, у тому числі обрядовий. Усе це аж ніяк не відповідає прожитковому мінімуму для осіб працездатного віку. До того ж, позивачці [PERSON] незрозумілою залишається та обставина, чому відповідач [PERSON] як батько прирікає сина на існування за визначеним державою прожитковим мінімумом, сам при цьому проживаючи явно поза межами 3\~000 грн. на місяць та маючи можливість допомогти сину. Відповідач [PERSON] через свою уповноважену представницю адвокатку Дмитрович Н.В. у запропоновані судом строк та порядку, а саме 27.10.2025 року, через систему «Електронний суд» подав у Сколівський районний суд Львівської області заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] , за участю як третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на її стороні [PERSON] , до нього, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, за змістом яких надалі просить ухвалити рішення про стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] аліментів на їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 18.09.2025 року, і до закінчення зазначеним сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. На спростування позиції позивачки [PERSON] , викладеної нею у названій відповіді на відзив на позовну заяву, вчергове звертає увагу суду на те, що навчання у Дрогобицькій духовній семінарії є безкоштовним, а договору з вказаною семінарією про навчання, у котрому була б обумовлена вартість такого навчання, позивачкою [PERSON] суду не представлено. Наведений позивачкою [PERSON] розмір щомісячних витрат на їх вже повнолітнього сина [PERSON] у сумі 13\~500 грн. нею нічим не підтверджується. При цьому, вартість проїзду вказаного сина двічі на місяць з навчального закладу додому і назад на практиці є майже втричі меншою за заявлену позивачкою [PERSON] .. Додатково наголошує на тому, що на даний час він є безробітним та живе лише з тимчасових заробітків закордоном, а тому не може надавати кошти на повнолітнього сина [PERSON] , який безкоштовно навчається, у тому розмірі, котрий хоче позивачка [PERSON] , й такий розмір аліментів буде для нього непосильним. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін та інших учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] до наданої нею 16.10.2025 року відповіді на відзив на позовну заяву долучила розписку від 06.10.2025 року, котра підтверджує ту обставину, що вона виконала вимоги ухвали судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 22.09.2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі, стосовно вручення залученій за ініціативою суду у цій справі третій особі без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки [PERSON] [PERSON] копії позовної заяви з додатками до неї. Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, у тому числі й про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та інших її учасників, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею Сколівського районного суду Львівської області Микитиним В.Я., у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою\~визначення підсудності, 22.09.2025 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача [PERSON] . Так, згідно сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру відповіді № 1801630 від 22.09.2025 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 22.09.2025 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у розгляді цієї справи третю особу, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки [PERSON] [PERSON] .. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~у межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки [PERSON] та/чи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні цієї позивачки [PERSON] , й причетність до такого порушення прав на час навчання зазначеного повнолітнього сина відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20.08.2012 року за єдиним унікальним номером справи 2-769/11 та номером провадження 2/1320/80/2012, котре 31.08.2012 року набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 7), ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.11.2005 року відділом РАЦС Сколівського РУЮ Львівської області, актовий запис про шлюб № 39. Змінено після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] на « [PERSON] ». Малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] .. За змістом виконавчого листа (копія міститься у справі, а. с. 8), виданого 28.11.2018 року на підставі та на виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18.10.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/987/18 та номером провадження 2/453/481/18, збільшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~200 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 15.08.2018 року, і до досягнення дитиною\~повноліття. Судом встановлено й те, що сини сторін у справі [PERSON] [INFO] досяг повноліття. Відповідно до Витягу з Реєстру Сколівської територіальної громади, номер витягу: 2025/011782243, дата та час формування витягу: 19.08.2025 року, 09:03 год. (копія міститься у справі, а. с. 9), задекларованим місцем вже повнолітнього сина сторін у справі [PERSON] , починаючи з 25.07.2018 року, є [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Реєстру Сколівської територіальної громади, номер витягу: 2025/011785221, дата та час формування витягу: 19.08.2025 року, 09:25 год. (копія міститься у справі, а. с. 6), задекларованим місцем позивачки [PERSON] , починаючи з 25.07.2018 року, є [ADDRESS] . Відповідно до довідки Дрогобицької духовної семінарії від 01.09.2025 року за вих. № 2025/1599 (копія міститься у справі, а. с. 10), [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2024 року навчається у названому навчальному закладі і в даний час є студентом ІІ курсу. Термін навчання 6 років. Навчання закінчується 30.06.2030 року. Форма навчання стаціонарна. Оплата за навчання на основі пожертви (стипендії не отримує). Семінарист проживає в семінарії без реєстрації. Наказ про зарахування на І курс № 223 від 09.07.2024 року Божого. Навчальний заклад закритого типу, не має державної акредитації, зареєстрований в Державному органі України у справах релігії під № 1074 від 30.10.2003 року Божого. Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера від 02.10.2024 року та від 29.09.2025 року (копії містяться у справі, а. с. 54, 55), від семінариста [PERSON] прийнято пожертви за навчання за І та за ІІ курси у розмірі 650 доларів США та 730 доларів США відповідно. За змістом Індивідуальних відомостей про застраховану особу, отриманих з Реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС ПФ України 06.10.2025 року (копія міститься у справі, а. с. 56), дохід позивачки [PERSON] за 2025 рік становить 260\~708 грн. 49 коп.. Даних про дохід відповідача [PERSON] матеріали цієї справи не містять. До відзиву на позовну заяву відповідачем [PERSON] долучено квитанції польською мовою без засвідченого у встановленому порядку їх перекладу на українську мову (копії містяться у справі, а. с. 25-42), котрими він підтверджує свою позицію щодо здійснення із своїх власних заощаджень переказів на картковий рахунок їх з позивачкою [PERSON] вже повнолітнього сина [PERSON] 2\~157 польських злотих та 1\~583 польських злотих. Як вбачається з акта № 1393357 про встановлення фактичного місця проживання від 06.10.2025 року (копія міститься у справі, а. с. 46), відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , яка фактично проживає за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] із своєю сім`єю проживає за межами України. Пенсійним посвідченням № [NUMBER] від01.11.2023 року на бланку серії [NUMBER] (копія міститься у справі, а. с. 45) стверджується, що матір відповідача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком. Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема й після досягнення ними повноліття на час навчання, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом\~України (надалі СК України) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами до неї, іншими актами законодавства. Так, згідно із\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8 та 9 ст. 7 СК України). Чинний СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Зокрема, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 1 та ч. 2 ст. 141 СК України). Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи\~на освіту\~може реалізовуватися\~шляхом її\~здобуття на\~різних рівнях\~освіти,\~у різних\~формах і\~різних видів,\~у тому\~числі шляхом\~здобуття дошкільної,\~повної загальної\~середньої,\~позашкільної,\~професійної (професійно-технічної),\~фахової передвищої,\~вищої освіти\~та освіти\~дорослих (ч.\~3\~ст.\~3\~Закону України\~«Про освіту»). Належить зазначити, що духовні семінарії є закладами вищої освіти, що готують теологів та майбутніх священнослужителів. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд наголошує, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 2 постанови Пленумом\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Верховним Судом України у своїй постанові від 24.02.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 6-1296цс15, від зроблених висновків у котрій не відступив й Верховний Суд, вказано про те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній (стаціонарній) формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Аналіз наведених джерел права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм чинного СК\~України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, не може бути перекладено винятково на одного з його батьків, хоча й суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини). Зібраними у цій справі доказами встановлено, що повнолітній син сторін у справі [PERSON] на час вирішення цієї справи не досяг 23-річного віку, при цьому він навчається у Дрогобицькій духовній семінарії, котра має статус юридичної особи (код у ЄДРПОУ: 26483490), є учбовим закладом Української Греко-Католицької Церкви, зареєстрованим в Державному органі України у справах релігії під № 1074 від 30.10.2003 року. Семінарист [PERSON] навчається на денній (стаціонарній) формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, а, відтак, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку та навчанні. Тобто, повнолітній чин сторін у справі семінарист [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна (стаціонарна) форма навчання позбавляє його можливості працювати та утримувати себе самостійно і, за таких умов, він надалі потребує матеріальної допомоги від своїх батьків сторін у справі. Щодо твердження відповідача [PERSON] про те, що навчання у Дрогобицькій духовній семінарії тісно пов`язане не лише з навчанням та молитвою, але й з працею, про що безпосередньо йдеться на офіційному сайті зазначеної установи, то такі твердження хоча й відповідають дійсності, однак відповідач [PERSON] , стверджуючи у такий спосіб про можливість їх з позивачкою [PERSON] повнолітнього сина-студента самостійно себе утримувати, не врахував тієї обставини, що праця семінаристів не є оплачуваною та не приносить їй жодних матеріальних благ. Так, на офіційному сайті зазначеної установи вказано: «Поряд із навчанням кожен із студентів має певні служіння. Це праця в студії іконопису; у редакції семінарійного часопису «Слово»; готування релігійних радіопередач, що транслюються місцевою телерадіокомпанією «Алсет» о 19.00 год. у вівторок та четвер. Інші семінаристи працюють у благодійному фонді «Карітас» з дітьми із проблемних сімей. [PERSON] студентів мають служіння в сиротинцях, де катехизують дітей, допомогають їм, намагаються дати хоч трішки ласки і [PERSON] для малечі, яка вже встигла зазнати стільки болю і розчарувань, обділення батьківською любов`ю. Разом із служінням «поза стінами» студенти працюють, виконують різну фізичну працю, яка є необхідною для життя семінарії.». Відповідно, наведені твердження відповідача [PERSON] суд у відповідному контексті відхиляє. Щодо твердження відповідача [PERSON] про те, що плата за навчання сина у Дрогобицькій духовній семінарії відбувається за рахунок пожертви, то суд наголошує, що позивачка [PERSON] , звертаючись у суд із даним позовом, не обґрунтовує його потребою в оплаті навчання сина та вартістю такого навчання, а тому у наведеній частині суд не вважає за необхідне перевіряти зазначену обставину та надавати їй вмотивовану оцінку, однак беззаперечним залишається той факт, що відповідач [PERSON] участі в оплаті навчання сина не приймає й відповідне навантаження на свій бюджет не несе. Щодо твердження відповідача [PERSON] про перекази на картковий рахунок сина як до, так і після досягнення ним повноліття, грошових коштів у польських злотих, то такі, враховуючи заперечення наведеної обставини позивачкою [PERSON] , суд позбавлений можливості перевірити, оскілки відповідачем [PERSON] долучено фінансові документи іноземною мовою без засвідченого у встановленому порядку їх офіційного перекладу на українську мову, й це при тому, що їх зміст є важливим для встановлення наведеної обставини. Таким чином, вирішуючи цей спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,

Outcome: partial