Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , через свого представника адвоката Горзова О.О., звернулися до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до Грабовецько-Дулібівської сільської ради, у якому просять ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на майно у порядку спадкування за законом, а саме визнати за [PERSON] право власності на та за [PERSON] право\~власності на\~ частину житлового будинку «A-1» з прилеглими до нього господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з двох житлових кімнат житловою площею 57,8 кв.м., загальна площа якого становить 67,8 кв.м., до якого належить позначений на плані: гараж «Б», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивачки [PERSON] та батько позивача [PERSON] .В. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, що включає в себе житловий будинок з прилеглими до нього господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2024 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Бораковської О.Я. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Проте, у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом на згаданий вище житловий будинок з прилеглими до нього господарськими спорудами нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, оскільки померлий за життя не встиг їх виготовити. Відтак, позивачі просять задовольнити позовні вимоги та визнати за ними право власності на майно в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Горзов О.О., уточнив позовні вимоги, а саме зазначив, що оскільки стало відомо про наявність складеного [PERSON] заповіту на користь дружини та сина, тому просить визнати за спадкоємцями право власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідачаГрабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнають у повному обсязі та не заперечуються проти задоволення позовних вимог. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.06.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 18.06.2025 року, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03 липня 2025 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Стрийський район, Львівська область Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 14.07.2025 року закрити підготовче провадження у даній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті 25 вересня 2025 року о 10:30 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (вул. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 25.09.2025 року без постановлення окремого документа, розгляд справи було відкладено для витребування належним чином засвідчених копій спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] .. Так, судом вживалися заходи щодо отримання від приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Бораковської О.Я. належно засвідченої копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , що настала [INFO] , шляхом скерування 29.09.2025 року відповідної вимоги суду. Витребувані судом письмові докази від приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Бораковської О.Я. надійшли на адресу суду 13.10.2025 року із супровідним листом за вих. № 37/01-16 від 13.10.2025 2року. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 20.10.2025 року без постановлення окремого документа, задоволено клопотання представника позивачів про відкладення розгляду справи. Визначену наступну дату судового засідання 06.11.2025 року о 14:15 год. Представник відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Розгляд справи по суті відбувся 06.11.2025 року за участі представника позивачів. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2017 року, у м. Стрий [INFO] помер [PERSON] . Поміж тим, з аналізу свідоцтва про шлюб № [NUMBER] , встановлено, що 21.06.1997 року [PERSON] уклав шлюб з позивачкою [PERSON] .. Крім того, згідно скороченої копії запису акту про народження, належним чином перекладеної польської мови, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивача [PERSON] .В.. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 09.11.2024 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Бораковської О.Я. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Проте, згідно постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.11.2024 №68/02-32; №69/02-32, винесених приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я. у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на згаданий вище житловий будинок було відмовлено, оскільки спадкоємцями, якими є позивачі, не подано нотаріусу належних документів, що підтверджують право власності спадкодавця на згадане вище спадкове майно. Отже, позивачі позбавлені можливості прийняти спадщину на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими спорудами в нотаріальному порядку, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, оскільки померлий за життя не встиг їх виготовити. Однак судом встановлено, що рішенням 4-ї сесії 1-го демократичного скликання Н.-Стинавської сільської ради народних депутатів Стрийського району Львівської області від 21.08.1993 року закріплено за [PERSON] земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку в кількості 0,12 га. Розпорядженням Стрийської держадміністрації від 15.12.1993 №817 дозволено [PERSON] будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки в с.Н.Стинава площею 1200 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Нижньостинавської сільської ради Стрийського району Львівської області від 30 серпня 2012 року №23 житловому будинку, що належав [PERSON] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . В подальшому, рішенням XIII сесії VII демократичного скликання Нижньостинавської сільської ради Стрийського району Львівської області №184 від 27 квітня 2017 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі (на місцевості) з метою безоплатної передачі її у власність орієнтовною площею 0,12 га за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту в [ADDRESS] на території Нижньостинавської сільської ради. Тобто, [PERSON] завершив будівництво згаданого житлового будинку, проте за життя не встиг виготовити необхідні документи для введення його в експлуатацію, та зареєструвати право власності у встановленому законодавством порядку. За замовленням позивачів 25 квітня 2025 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] має наступні характеристики: житловий будинок «A-1» складається з двох житлових кімнат житловою площею 57,8 кв.м., загальна площа якого становить 67,8 кв.м., до якого належить позначений на плані: гараж «Б». Рік будівництва 1991 рік. Згідно довідки №72 від 25.04.2025, виданої ФОП [PERSON] , загальна інвентаризаційна вартість будівель та споруд, рік будівництва яких 1991 року, становить 367 185 гривень. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] завершив будівництво згаданого житлового будинку ще у 1991 році. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Крім того, судом з матеріалів витребуваної спадкової справи встановлено, що покійний [PERSON] за життя склав заповіт, у якому розпорядився, що на випадок своєї смерті все його майно де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він матиме право, заповідає дружині [PERSON] , 1972 року народження, та сину [PERSON] , 2000 року народження, в рівних частках кожному. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається із ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Згідно ст.12 Згідно пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Висновок суду за результатами розгляду справи. Відтак, беззаперечно встановлено, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з прилеглими до нього господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , однак за життя власник не встиг здійснити оформлення належних правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, у зв`язку з чим після його смерті такі документи відсутні. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до заповіту є спадкоємцями майна померлого. Проте, у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується відповідними письмовими доказами, долученими до матеріалів справи. Таким чином, позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, що створює перешкоди у реалізації їх спадкових прав. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту права, який застосовується лише у тих випадках, коли існують перешкоди для оформлення спадкових прав у загальному порядку, зокрема - у разі відсутності правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Враховуючи, що позивачі в установленому законом порядку зверталися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримали обґрунтовану відмову через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що звернення позивачів до суду є єдиним ефективним способом захисту їх порушеного права. У зв`язку з наведеним, з метою наданням позивачам повною мірою реалізувати свої справа, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved