Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

10.09.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.06.2019 року Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 155. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить лише формальний характер, втратили почуття поваги та любові один до одного, тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач до початку судового засідання подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Також просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач надав заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2019 року Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 155, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. я). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивач та відповідач поновлювати не бажають, позивач та відповідач наполягають на розлученні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхній дитині. Таким чином, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Також, позивач просила після розірвання шлюбу поновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved