Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

у вересні місяці 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1655049 (далі кредитний договір). Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику кредит у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 360 днів. Розмір процентної ставки 1,50 % на день. 29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShorts» №1655049. Відповідно до умов Додаткової угоди товариство надає позичальнику кредит у розмірі 3100 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 360 днів. Розмір процентної ставки 1,49 % на день. Вказує, що на виконання умов договору ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредитів виконав повністю, натомість відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, не сплачував заборгованість за тілом кредиту та за відсотками, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 20.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу №01.02-01/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за договорами, у тому числі за договором, укладеними із [PERSON] , в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу від 20.01.2025 № 01.02.-01/25, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1655049 від 27.07.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» становить 32666,3 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6100 грн; заборгованість за відсотками -16056 грн; пеня 10510,36 грн. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів для погашення суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1655049 від 27.07.2024 у розмірі 32666,3 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Хорольського районного суду від 10 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належно, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 27.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту кредиту за продуктом «NewShorts» №1655049 (далі Договір № 1655049 від 27.07.2024). Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику кредит у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 360 днів із застосуванням процентної ставки 1,50 % на день (а. с.9-13). 29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShorts» №1655049. Відповідно до умов Додаткової угоди товариство надає позичальнику додатково кредит у розмірі 3100 грн, що в сумі складає загальний розмір кредиту 6100 грн, на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 360 днів. Розмір процентної ставки 1,49 % на день (а. с. 18-19). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора (далі по тексту ІТС) та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Н658, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Селфі Кредит» від 22.04.2024 розміщені на https://selficredit.ua/ (а. с. 20-29). Свої зобов`язання за кредитним договорам ТОВ «Селфі Кредит» виконало та 27.07.2024 і 29.07.2024 надало відповідачу кредитні кошти шляхом перерахування на картку, зазначену в умовах договору [NUMBER] , в сумі 6100 грн двома платежами 3000 грн та 3100 грн, що підтверджується копіями листів товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» про транзакцію в системі ТОВ «Пейтек» від 20.01.2025 № 20250120-2963 (а. с. 33,34). 20.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір Факторингу №01.02-01/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в Реєстрі боржників (а.с.35-48). Відповідно до Реєстру боржників та розрахунку заборгованості за Договором №1655049 від 27.07.2024 у [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» існує заборгованість у розмірі 32666,30 грн, яка включає заборгованість за тілом кредиту - 6100 грн; заборгованість за відсотками -16056 грн; пеня - 10510,36 грн (а. с. 30-32, 48). Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. У силу статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Положеннями статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За приписами частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положенням пункту 15 частини першої статті 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до частини першої, третьої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Зі встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Свеа Фінанс», як правонаступник ТОВ «Селфі Кредит», виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Оскільки на підставі вказаних договорів відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Свеа Фінанс», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості за кредитними договорами. Відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності у нього перешкод у реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки кредитора. Натомість, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свої зобов`язання, зокрема щодо погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6100 грн. Оскільки вказана не була сплачена відповідачем у строки, визначені договором, у справі відсутні докази її погашення, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6100 грн. Щодо стягнення розміру заборгованості за відсотками, суд зазначає таке. 22.11.2023 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з пунктом 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Судом установлено, що відсотки за користування кредитом нараховані первісним кредитором за період з 27.07.2024 до 20.01.2025 за ставкою 1,49% на день (пункт 1.3 Додаткової угоди до Договору № 1655049 від 27.07.2024). Положенням пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5% у період з 27.07.2024 до 19.08.2024, а у період з 20.08.2024 до 20.01.2025 1% відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість у спірних правовідносинах нарахування за весь період користування кредитними коштами позивачем проведено за денною ставкою у розмірі 1,49 %, що не відповідає вимогам закону. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати відсотків: - за період з 27.07.2024 до 19.08.2024 6100 грн * 1,49%*24 дні =2181,36 грн; - за період з 20.08.2024 до 20.10.2025 = 6100 грн*1%* 154 днів =9394 грн. Отже, сума заборгованості за відсотками за кредитним договором складає 2181,36 грн + 9394 грн= 11\~575,36 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в іншій частині заявленого ТОВ «Свеа Фінанс» розміру заборгованості за відсотками позивачем нараховано безпідставно. Щодо стягнення\~заборгованості за\~пенею у\~кредитному договорі\~в розмірі\~10510,3\~грн суд\~зазначає таке.\~Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , тобто станом на 27.07.2024, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у частині стягнення пені за кредитними договорами №16555049 від 27.07.2024 в розмірі 10501,3 грн слід відмовити. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 17675,36 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6100 грн та із заборгованості за відсотками за користування коштами у розмірі 11575,36 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з їх безпідставністю. Оскільки вимоги позивача задоволені частково 54%, на підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1308 грн.

Outcome: partial