Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 січня 2022 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" і [PERSON] укладено кредитний договір № 22038000565923, за умовами якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, встановленому цим договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операції (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий у банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526, 527 ЦК України. 28 березня 2024 року відповідно до умов договору факторингу № 28/03/24 АТ "Банк Кредит Дніпро" відступив право вимоги за кредитним договором № 22038000565923 від 25 січня 2022 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" і відповідно ТОВ "Цикл Фінанс" набуло права вимоги до відповідачки. Згідно з договором факторингу, сума боргу перед новим кредитором становить 13047 грн, з яких 6961 грн 37 коп. заборгованість по тілу кредиту, 6085 грн 63 коп. заборгованість по комісії. З урахуванням вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 22038000565923 від 25 січня 2022 року у розмірі 13047 грн, відшкодувати сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. 14 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідачка відзив на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25 січня 2022 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" і [PERSON] був укладений кредитний договір № 22038000565923, за умовами якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається на таких умовах: сума кредиту 6971 грн 83 коп.; строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту 25 січня 2027 року, цільове призначення на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 25 січня 2022 року по 24 травня 2023 року 4.5% від суми кредиту, з 25 травня 2023 року по 24 серпня 2024 року 3.5% від суми кредиту, з 25 серпня 2024 року по 24 листопада 2025 року 2.5% від суми кредиту, з 25 листопада 2025 року по 25 січня 2027 року 1.4% від суми кредиту. У разі неповернення суми кредиту в терміни, встановлені договором (в дати, передбачені графіком платежів, в кінцеву дату повернення кредиту, або іншу дату, визначену банком у письмовій вимозі у випадку порушення клієнтом умов договору), клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 56.00% річних від простроченої заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта. Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок. (а.с. 48-50) 28 березня 2024 року між ТОВ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" був укладений договір факторингу № 28/03/24, відповідно до якого ТОВ "Цикл Фінанс" набуло прав кредитора до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №22038000565923 від 25 січня 2022 року. (а.с. 35-38, 43-45, 47) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року, ТОВ "Цикл Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 22038000565923 від 25 січня 2022 року у загальному розмірі 13047 грн, з яких 6961 грн 37 коп. заборгованість по тілу кредиту, 6085 грн 63 коп. заборгованість по комісії. (а.с. 32) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 6961 грн 37 копійок. Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору № 22038000565923 від 25 січня 2022 року суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною п. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідачки включено також заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 6085 грн 63 копійки. Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 1.2 кредитного договору № 22038000565923 від 25 січня 2022 року передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 25 січня 2022 року по 24 травня 2023 року 4.5% від суми кредиту, з 25 травня 2023 року по 24 серпня 2024 року 3.5% від суми кредиту, з 25 серпня 2024 року по 24 листопада 2025 року 2.5% від суми кредиту, з 25 листопада 2025 року по 25 січня 2027 року 1.4% від суми кредиту. Враховуючи, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом, за умовами їх надання один раз на місяць, повинні надаватись безоплатно, а позивачем не надано доказів, що такі послуги надавались відповідачці частіше одного разу на місяць, то позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією у розмірі 6085 грн 63 коп. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат суд зважає на таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial