Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Шевченківська районна у м.Полтаві рада про визнання права власності на частку житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, в якому просив визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 13/100 часток житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказував, що згідно рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011 року (справа №2-3519/11) [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та спадкоємцем частини її майна - а саме 2/25 частин кв. [ADDRESS] , право власності на яке і було визнано цим судовим рішенням за [PERSON] . На виконання рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011 року (справа №2-3519/11) що набрало законної сили, а саме для реєстрації свого встановленого рішенням суду права власності [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавської обл. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №47241813 від 07.06.2019 року відмовлено у державній реєстрації прав власності на квартиру, що розташована [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер/серія,номер паспорта [NUMBER] /КН726249 (через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.06.2019 року № 169592772 державним реєстратором встановлено, що за адресою: [ADDRESS] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 33949252 зареєстровано право власності за іншими особами, що суперечить заявленим та вже зареєстрованим речовим правам на нерухоме майно. Крім того, заявником подано наступні документи, в яких зазначені різні адреси нерухомого майна. Так, в рішенні Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09 листопада 2011 року справа № 2-3519/11, про визнання права власності зазначено адресу: [ADDRESS] , в той же час в технічному паспорті виданому Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації від 08.04.1991 року вказана адреса: [ADDRESS] ). Згідно наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавської обл. рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №47241813 від 07.06.2019 року (на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.06.2019 року № 169592772) спадкодавець ( [PERSON] ) була власником іншого нерухомого майна, відмінного від зазначеного в наданому спадкоємцем ( [PERSON] ) для реєстрації судовому рішенні. Згідно вище вказаного рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011року (справа №2-3519/11), яке набрало законної сили гр. [PERSON] в свою чергу була спадкоємицею своєї матері [PERSON] - а саме на майно у вигляді 2/25 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель, розташованих за адресою [ADDRESS] . Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, тобто факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді нерухомого майна по [ADDRESS] після [PERSON] встановлено рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011 року (справа №2-3519/11). Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого Полтавським міським відділом комунального господарства 15.09.1966 року посвідчено, що 2/25 частин домоволодіння, яке складається з 1 житлового будинку в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Право власності на ці 2/25 частки житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] 19.09.1966 року було зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації (зараз після перейменування ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор») в реєстровій книзі №4 під №312, що підтверджується відповідним штампом та записом на свідоцтві про право власності від 15.09.1966 року . За даними технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , виданого Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації від 08.04.1991 року гр. [PERSON] є співвласницею 2/25 частин житлового будинку А-1 загальною площею 226,2 кв.м., житловою площею 106 кв.м., житлового будинку Б-1 загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами. Право власності [PERSON] на 2/25 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] підтверджується також довідкою, виданою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за №177 від 07.01.2025 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2025 року за № 412898746 28.05.2004 року зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON] на 2/25 часток домоволодіння по [ADDRESS] (ОНМ 363859953101) на підставі свідоцтва про право власності від 15.09.1966 року. [NUMBER] перебуває в процесі поділу (оскільки частина будинку А-1 виділена в окрему одиницю нерухомого майна з присвоєнням нової адреси - [ADDRESS] ). [PERSON] після укладення 21.05.1951 року шлюбу зі [PERSON] змінювала своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 21.05.1951 року. Як встановлено у рішенні Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011року (справа №2-3519/11) після смерті [PERSON] її спадкоємцем була дочка [PERSON] , яка теж померла [INFO] прийнявши, але не оформивши спадщину після [PERSON] . Одним із спадкоємців після померлої [PERSON] був син [PERSON] . Крім того, в процесі життєдіяльності всіх (семи) співвласників домоволодіння по [ADDRESS] було змінено склад об`єкту нерухомого майна (деякі частки були виділені їх власниками в окремі одиниці нерухомого майна, що стали самостійними об`єктами нерухомого майна, якісь будівлі та споруди були знесені через непридатність до використання, якісь приміщення були добудовані) тому через зміну площ житлового будинку та кількості господарських будівель відповідно змінилися також ідеальні частки співвласників цього об`єкту нерухомого майна, що є підставою для визначення вже нових часток у спільній з відповідачами частковій власності. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого ФОП [PERSON] від 12.02.2025 року за адресою [ADDRESS] знаходиться: житловий будинок А-1 загальною площею 256,1 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., житловий будинок Б-1 загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Згідно розрахунку часток об`єкту нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS] , проведеного ФОП [PERSON] (сертифікат серії АЕ №001898) від 30.05.2025 року за №18 (копія додається) частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS] становлять: - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 13/100 (що складає загальну площу 38,4 кв.м., житлову площу 12,2 кв.м., навіс літ.К, навіс літ.О, гараж літ. О1); - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/10; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/10; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/10; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 3/20; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 19/100; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 23/100. Через смерть співвласниці домоволодіння по [ADDRESS] гр. [PERSON] та відповідно припинення її дієздатності і не оформлення права власності на спадкове нерухоме майно її спадкоємцями, неможливість реєстрації права власності на частку домоволодіння за позивачем - не можливо змінити розмір ідеальних часток співвласників домоволодіння по [ADDRESS] в позасудовому (нотаріальному) порядку, що є перешкодою для реалізації права власності позивача за власним розсудом, у зв`язку із чим змушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вже змінену частку домоволодіння по [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 08 липня 2025 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 24.09.2025 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позов підтримують, просять задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без участі, не заперечують щодо задоволення позову. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без участі, покладались на розсуд суду. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України). Згідно ізст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності їх визнання. Судом встановлено, що згідно рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011 року (справа №2-3519/11) [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та спадкоємцем частини її майна - а саме 2/25 частин кв. [ADDRESS] , право власності на яке і було визнано цим судовим рішенням за [PERSON] . На виконання рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011 року (справа №2-3519/11) що набрало законної сили, а саме для реєстрації свого встановленого рішенням суду права власності [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавської обл. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №47241813 від 07.06.2019 року відмовлено у державній реєстрації прав власності на квартиру, що розташована [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер/серія,номер паспорта [NUMBER] /КН726249 (через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.06.2019 року № 169592772 державним реєстратором встановлено, що за адресою: [ADDRESS] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 33949252 зареєстровано право власності за іншими особами, що суперечить заявленим та вже зареєстрованим речовим правам на нерухоме майно. Крім того, заявником подано наступні документи, в яких зазначені різні адреси нерухомого майна. Так, в рішенні Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09 листопада 2011 року справа № 2-3519/11, про визнання права власності зазначено адресу: [ADDRESS] , в той же час в технічному паспорті виданий Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації від 08.04.1991 року вказана адреса: [ADDRESS] ). Отже, згідно наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавської обл. рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №47241813 від 07.06.2019 року (на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.06.2019 року № 169592772) спадкодавець ( [PERSON] ) була власником іншого нерухомого майна, відмінного від зазначеного в наданому спадкоємцем ( [PERSON] ) для реєстрації судовому рішенні. Згідно вище вказаного рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011року (справа №2-3519/11), яке набрало законної сили гр. [PERSON] в свою чергу була спадкоємицею своєї матері [PERSON] - а саме на майно у вигляді 2/25 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель, розташованих за адресою [ADDRESS] . Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, тобто факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді нерухомого майна по [ADDRESS] після [PERSON] встановлено рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011 року (справа №2-3519/11). Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого Полтавським міським відділом комунального господарства 15.09.1966 року посвідчено, що 2/25 частин домоволодіння, яке складається з 1 житлового будинку в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Право власності на ці 2/25 частки житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] 19.09.1966 року було зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації (зараз після перейменування ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор») в реєстровій книзі №4 під №312, що підтверджується відповідним штампом та записом на свідоцтві про право власності від 15.09.1966 року . За даними технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , виданого Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації від 08.04.1991 року гр. [PERSON] є співвласницею 2/25 частин житлового будинку А-1 загальною площею 226,2 кв.м., житловою площею 106 кв.м., житлового будинку Б-1 загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами. Право власності [PERSON] на 2/25 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] підтверджується також довідкою, виданою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за №177 від 07.01.2025 року . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2025 року за № 412898746 28.05.2004 року зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON] на 2/25 часток домоволодіння по [ADDRESS] (ОНМ 363859953101) на підставі свідоцтва про право власності від 15.09.1966 року. [NUMBER] перебуває в процесі поділу (оскільки частина будинку А-1 виділена в окрему одиницю нерухомого майна з присвоєнням нової адреси - [ADDRESS] ). [PERSON] після укладення 21.05.1951 року шлюбу зі [PERSON] змінювала своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 21.05.1951 року. Як встановлено у рішенні Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 09.11.2011року (справа №2-3519/11) після смерті [PERSON] її спадкоємцем була дочка [PERSON] , яка теж померла [INFO] прийнявши, але не оформивши спадщину після [PERSON] . Одним із спадкоємців після померлої [PERSON] був син [PERSON] . Крім того, в процесі життєдіяльності всіх (семи) співвласників домоволодіння по [ADDRESS] було змінено склад об`єкту нерухомого майна (деякі частки були виділені їх власниками в окремі одиниці нерухомого майна, що стали самостійними об`єктами нерухомого майна, якісь будівлі та споруди були знесені через непридатність до використання, якісь приміщення були добудовані) тому через зміну площ житлового будинку та кількості господарських будівель відповідно змінилися також ідеальні частки співвласників цього об`єкту нерухомого майна, що є підставою для визначення вже нових часток у спільній з відповідачами частковій власності. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого ФОП [PERSON] від 12.02.2025 року за адресою [ADDRESS] знаходиться: житловий будинок А-1 загальною площею 256,1 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., житловий будинок Б-1 загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Згідно розрахунку часток об`єкту нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS] , проведеного ФОП [PERSON] (сертифікат серії АЕ №001898) від 30.05.2025 року за №18 (копія додається) частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS] становлять: - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 13/100 (що складає загальну площу 38,4 кв.м., житлову площу 12,2 кв.м., навіс літ.К, навіс літ.О, гараж літ. О1); - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/10; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/10; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/10; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 3/20; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 19/100; - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 23/100. Через смерть співвласниці домоволодіння по [ADDRESS] гр. [PERSON] та відповідно припинення її дієздатності і не оформлення права власності на спадкове нерухоме майно її спадкоємцями, неможливість реєстрації права власності на частку домоволодіння за позивачем - не можливо змінити розмір ідеальних часток співвласників домоволодіння по [ADDRESS] в позасудовому (нотаріальному) порядку, що є перешкодою для реалізації права власності позивача. Відповідно до положень ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Принцип непорушності права власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно вцілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені ст. 364, 365, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов`язковою. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у статті 365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У висновках щодо застосування норм права, викладених у п. 43 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) роз`яснено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою. Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності. Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. А тому, зважаючи на вищевикладене, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved