Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 100 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у період з 15.11.2017 по 24.09.2024 вона фактично проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. На момент подання позову, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що стосунки з відповідачем розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Сторони так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. За декілька місяців, до звернення до суду, відповідач припинив брати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Загальна сума витрат позивача на утримання спільної з відповідачем дитини складає 128 392,18 грн на місяць, а саме: відвідування закладу дошкільної освіти «Хелло кідс Юкрейн» - 31 200 грн; поточні витрати під час відвідування закладу дошкільної освіти (паливо на генератор) - 4 000 грн; витрати на лікування - 5 405,78 грн; витрати на продукти харчування - 23 029,80 грн; побутові витрати - 5 126,19 грн; відвідування закладів харчування - 8 450,77 грн; подарунки на свята в дитячий садок - 9 748,58 грн; витрати на іграшки для дитини - 4 393,59 грн; витрати на паливо - 16 112,96 грн; витрати на дозвілля - 19 814 грн; витрати на заняття тенісом - 2 400 грн. Крім того, в дані витрати не включено витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, витрати на комунальні послуги, періодичні огляди у лікарів, лікування у медичних закладах. Ба більше, [PERSON] регулярно відвідує заняття з тенісу та бальних танців, які також потребують додаткового фінансування. Таким чином, дитині, у всякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач одна як жінка не зможе забезпечити. Відповідач, в свою чергу, є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї/осіб на утриманні немає, у своїй власності має рухоме та нерухоме майно, а відтак має фінансову можливість забезпечити виконання в подальшому рішення суду та сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у визначеному розмірі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04.06.2025 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки, призначено судове засідання. 04.07.2025 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. Сторона відповідача вважає, що вимоги позивача щодо стягнення щомісячних аліментів у розмірі 100 000 грн є явно завищеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач не надала належних та допустимих доказів витрат на дитину, на які вона посилається у позовній заяві. Більше того, із поданих нею же доказів вбачається, що раніше вона сама оцінювала щомісячні витрати на дитину в межах 29 000 грн, що суттєво менше заявлених 100 000 грн. Значну частину витрат на дитину, які вказані в позові, фактично вже покриває батько - [PERSON] , а саме відповідач регулярно сплачує кошти за навчання дитини в приватному закладі позашкільної освіти, заняття з бальних танців та тенісу, а також здійснює інші цільові перерахування позивачу для потреб дитини. Крім того, ряд заявлених у позові витрат (подарунки, відвідування кафе, іграшки, паливо для генератора тощо) не належать до обов`язкових витрат на утримання дитини, а є факультативними, добровільними або такими, що мають подвійне спрямування (на дитину і на позивача одночасно), тому не можуть бути включені до складу аліментного забезпечення. Стан здоров`я та працездатність позивача не викликають сумнівів, що дозволяє зробити висновок про її здатність особисто брати активну участь у матеріальному забезпеченні дитини на рівні з батьком. Натомість позовна заява фактично спрямована на покладання повного фінансового тягаря утримання дитини виключно на батька, що суперечить принципу рівності прав та обов`язків батьків. Матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати щомісячно суму в розмірі 100 000 грн., оскільки його сукупний річний дохід за 2023 та 2024 роки був відносно скромним і становив приблизно 80-100 тис. грн на рік. Тому, вимога про стягнення з нього 100 000 грн щомісячно є не лише економічно необґрунтованою, а й фактично неможливою до виконання. Крім того, характеристика з приватного закладу освіти, який відвідує дитина, підтверджує активну участь батька у її житті, турботу, постійний контакт із закладом, а також сумлінне виконання фінансових зобов`язань. Враховуючи наведене, самостійне фінансування батьком [PERSON] більшої частини потреб дитини, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідач вважає, що обґрунтованою сумою аліментів, які підлягають стягненню з нього, є сума в розмірі 6 000 грн. 11.07.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій остання просила задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 100 000 грн. Крім того, представник заперечувала проти доводів позивача викладених у відзиві, а саме вона наголосила, що сума, яка підлягає стягненню використовуватиметься виключно для потреб дитини, а не для власних потреб позивача. Платежі, які здійснювалися відповідачем як оплата за відвідування дитиною позашкільного навчального закладу мали періодичний, несистематичний характер та не покривали всієї суми щомісячної вартості відвідування закладу. На момент подання відповіді на відзив, сплата відповідачем витрат за відвідування дитиною занять з тенісу та бальних танців не здійснюється, а зважаючи на те, що в позивача відсутня змога фінансування, дитина припинила відвідувати заняття з тенісу, що дуже пригнічує її моральний стан. Щодо занять з бальних танців, то відповідач відмовився оплачувати абонемент на відвідування, а відтак, такі витрати здійснюються позивачкою самостійно. Крім того, після припинення фактичного проживання однією сім`єю додаткове фінансування відповідачем витрат на потреби дитини на особистий рахунок позивача не здійснювалися, а відтак такі доводи відповідача є необґрунтованими та недоведеними. 22.07.2025 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення, у яких останній зазначив, що позивачем не доведено, чому саме батько повинен нести основне навантаження з фінансування витрат на дитину, відсутнє також належне обґрунтування, що підтверджувало б неможливість [PERSON] самостійно нести частину витрат або перевищення потреб дитини над звичайний рівень забезпечення. Тому прохання позивача про стягнення 100 000 грн. аліментів не є ані обґрунтованим, ані співмірним задекларованим витратам, і є очевидно завищеним. Крім того, відповідач вважає, що суд при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог повинен врахувати актуальність та тривалість витрат, а також об`єктивну зміну обставин, зокрема завершення навчання у ЗДО, що свідчить про відсутність у позивача належних підстав для стягнення заявленої суми аліментів. 17.09.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 31 960 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 18 річного віку. У судовому засіданні 17.09.2025, ухвалою постановленою без оформлення окремого процесуального документу, задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про прийняття заяви про зменшення розміру позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що зі слів позивача, з червня 2025 дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідач з цього часу не надає жодної матеріальної допомоги. Батьки за 7 років життя дитини, привчили дитину до відповідного способу життя, які наразі має бути підтриманий на тому ж рівні. Вказав, що позивачка має дохід в розмірі 12-13 тисяч грн. Відповідач в свою чергу, є забезпеченою особою, оскільки він мав можливість придбати більше 10 транспортних засобів та використовувати їх у маршрутних перевезеннях. Заявлена сума сплати аліментів становить 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Дитина розвивається різносторонньо, вона відвідує теніс, бальні танці, гуртки, заклади культури, прогулянки на конях. Крім того, вона потребує профілактичних оглядів, лікування, продуктів харчування та побутових речей. Позивач використовує власний транспортний засіб для того, щоб відвозити дитину на всі активності. Також, самостійно позивач здійснює оплату комунальних послуг за спільним місцем проживання з дитиною. На всі ці додаткові витрати позивач витрачає приблизно 20 тисяч грн. запозичуючи кошти. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав доводи викладені в відзиві. Додатково пояснив, що в Печерському районному суді міста Києва перебуває позов про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки матір [PERSON] вживає заходів, щодо обмеження спілкування дитини з батьком. Крім того, позивачка у позові зазначала, що більша частина аліментів йтиме на оплату дитячого садка, але відповідачем надано докази, що таку оплату здійснює він самостійно. Позивачем не доведено можливості сплачувати відповідачем аліменти в заявленому розмірі. Сума в 30 тисяч гривень нічим не доведена та не обґрунтована. Вважає, що 12 000 грн наразі це достатній розмір коштів для дитини, 6 000 грн сплачуватиме відповідач, а 6 000 грн відповідно позивач. Відповідач і так надає кошти на утримання своєї дитини, але зважаючи на перешкоди котрі чинить позивач, то не завжди є можливість їх передати. Додатково повідомив, що офіційно відповідач вже не перераховує кошти на заклади позашкільної освіти. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить наступного. Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (т.1 а.с.12). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 405740967 від 28.11.2024, на підставі права власності за відповідачем зареєстровано нерухоме майно (т.1 а.с.13-21). Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, встановлено, що на відповідача зареєстрована (перереєстрована) низка транспортних засобів (т.1 а.с.22-27). Довідкою виданою директором [PERSON] підтверджується те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує заклад позашкільної освіти «ХЕЛЛО КІДС ЮКРЕЙН» з вересня 2021 року (т.1 а.с.28). Наказом №2 ТОВ «ТК БРОК ТАЙМ» від 01.02.2018, [PERSON] прийнято на роботу на посаду директора Товариства (т.1 а.с.149). Його дохід за 2024 рік склав 102 626,09 грн (т.1 а.с.150). Наказом № 33 від 22.11.2024, [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «Хіт Логістик» (т.1 а.с.151). Його дохід за період з 25.11.2024 по 31.05.2025 склав 64 914,29 грн (т.1 а.с.152). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтей 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи убачається, що позивачка проживає із разом із донькою, яка перебуває на її утриманні. При цьому, на відповідача законодавчо покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, беручи до уваги факт визнання відповідачем позову у частині позовних вимог у розмірі 6 000 грн, враховуючи розмір прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн станом на 2025 рік, розмір доходів відповідача, з урахуванням усіх істотних обставин справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості. Визначаючи такий розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд також виходить з того, що позивач не обґрунтувала належними та допустимими доказами заявлений нею до стягненню з відповідача розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в сумі 31 960 грн, а судом не встановлено витрат відповідача, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких відповідачем не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, посилання позивача на можливі витрати на дитину, що пов`язані із розвитком її здібностей, лікуванням, відпочинком, не є аліментами на дитину, що мають стягуватись щомісячно. А відносяться до додаткових витрат на дитину, які можуть бути стягнуті у порядку ст. 185 СК України. Крім того, варто зазначити, що Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» Case of HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54). Суд вважає, що аліменти, визначені судом, на утримання дитини забезпечать матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я, а також забезпечать нормальні фізіологічні потреби. При визначенні розміру аліментів, суд виходить також із засад розумності та справедливості, вимог забезпечення належного матеріального утримання дитини та його гармонійного розвитку. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів, а також, з урахуванням наявності підстав, позивач має можливість звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, як це передбачено ст. 185 СК України. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06.05.2025. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial