Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

21 серпня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, у якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладеного 18 березня 2017 року та зареєстрованого у Первомайському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 33. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог щодо розірвання шлюбу позивач посилається на те, що стосунки між ними погіршилися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки фактично припинені. Примирення і відновлення сім`ї неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити собі шлюбне прізвище. Також позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільної дитини - неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення із даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. 05.09.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій вказав, що він позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просить розглянути справу без його участі. Позивачка також надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч.4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 18 березня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Первомайському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Суд зазначає, що відповідно до ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2\~ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. Той факт, що сторони мають неповнолітню доньку,\~само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ». Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 серпня 2017 року [PERSON] є батьком [PERSON] . Дитина проживає разом із матір`ю\~ [PERSON] , та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем. Згідно зі ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно ч.1 ст.182\~СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з позовної заяви позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Положенням Цивільно-процесуального кодексу визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. З урахуванням викладеного, враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, відсутність інформації про наявність у нього інших утриманців, оскільки відповідач є особою працездатного віку, будь-яких обмежень, щодо можливості працювати та отримувати дохід він не має, та обставин, що свідчили б про неможливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі матеріали справи не містять, та відповідач не заперечує проти визначення розміру аліментів відповідно до позовних вимог, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини та не порушить прав сторін. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Крім того, згідно з п.6 ч.1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України \~ \~ \~ \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачеві з державного бюджету слід повернути 484,48 грн., а решту судового збору в сумі 484,48 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, адже повна сума судового збору складає 968,96 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. З врахуванням ст. ст.141,142 ЦПК України,ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» та з огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, тому з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved