Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 15 жовтня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтувало тим, що 3 березня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея банк» (далі - Первісний кредитор, АТ «Ідея банк») та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено Кредитний договір №Z06.00213.003720940. 17 листопада 2023 року між АТ «Ідея банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №17112023 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором №Z06.00213.003720940 від 3\~березня 2018\~року,\~укладеним між АТ «Ідея банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51014 (п`ятдесят одна тисяча чотирнадцять) гривень 2 (дві) копійки, з яких: 16198 (шістнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок - заборгованість за основним боргом; 11930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки - заборгованість за відсотками; 22884 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка - заборгованість за комісіями. Із моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17 листопада 2023 року, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором №Z06.00213.003720940 від 3\~березня 2018\~року в сумі 51014 (п`ятдесят одна тисяча чотирнадцять) гривень 2 (дві) копійки, з яких: 16198 (шістнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок - заборгованість за основним боргом; 11930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки - заборгованість за відсотками; 22884 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка - заборгованість за комісіями. Із цих підстав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зазначену вище заборгованість за Кредитним договором №Z06.00213.003720940 від 3\~березня 2018\~року (а.с.5-7). Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 20 жовтня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2). У судове засідання сторони не прибули. Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечила (а.с.5-7). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася представник позивача. Відповідач у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не подала, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином через вебсайт судової влади України та судова повістка повернулася, оскільки адресат відмовився від її отримання (а.с.44, 47-50). Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила представник позивача. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи 3 березня 2018 року між АТ «Ідея банк» та [PERSON] \~було укладено Кредитний\~договір №Z06.00213.003720940 (а.с.8-20). 17 листопада 2023 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~укладено Договір\~факторингу №17112023,\~відповідно до\~умов якого АТ\~«Ідея банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які АТ «Ідея\~банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея банк», та визначені в друкованому Реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1) (а.с.26-27,28). Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51014 (п`ятдесят одна тисяча чотирнадцять) гривень 2 (дві) копійки, з яких: 16198 (шістнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок - заборгованість за основним боргом; 11930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки - заборгованість за відсотками; 22884 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка - заборгованість за комісіями (а.с.29). Відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 51014 (п`ятдесят одна тисяча чотирнадцять) гривень 2 (дві) копійки, з яких: 16198 (шістнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок - заборгованість за основним боргом; 11930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки - заборгованість за відсотками; 22884 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка - заборгованість за комісіями, що підтверджується довідкою-розрахунком АТ «Ідея банк» заборгованості [PERSON] за Кредитним договором\~№Z06.00213.003720940 від 3 березня 2018 року станом на 17.11.2013 (а.с.21), випискою АТ «Ідея банк» за період з 03.03.2018 по 17.11.2023 (а.с.22-24), розрахунком ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Кредитним договором\~№Z06.00213.003720940 від 3 березня 2018 року (а.с.25). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, право вимоги від якого перейшло до нового кредитора. Позиція суду Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Статтями 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивач ТОВ\~«ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~ [PERSON] за Кредитним\~договором №Z06.00213.003720940 від 3 березня 2018 року на підставі Договору факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне) виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. На день розгляду справи зазначена вище заборгованість відповідачем не погашена. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведені розрахунки не заперечено, власних не проведено, доказів їх неправильності не надано. З огляду на зазначене у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Згідно із ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з аналізу наведених норм Закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором та Договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача таку заборгованість. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи наведене вище, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Outcome: approved