Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, в якому просить визнати за ним Сенюрою право власності на земельну частку пай, яка належала його матері [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну частку пай серії ІФ №007688. Так, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за життя на випадок свої смерті зробила заповітне розпорядження від 11.12.2000 року, яким заповіла житловий будинок з господарськими спорудами позивачу, а земельну частку (Пай) землі, яка перебувала у колективній власності СС «Вільна Земля» розміром 26,7 умовних кадастрових гектарів, вартість якої становить 4942,26 грн., заповіла в рівних частках своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На даний час [PERSON] та [PERSON] померли, а позивач на час смерті матері проживав спільно з нею та продовжив проживати після смерті матері, фактично вступивши у володіння та користування спадковим майном. Іншим спадкоємцем є [PERSON] ,яка заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подала та в управління спадковим майном не вступила. 29 листопада 2024 року позивачем було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (Пай) землі, яка перебувала у колективній власності СС «Вільна Земля» розміром 26,7 умовних кадастрових гектарів. Однак, постановою приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюком П.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку через те, що на дану земельну ділянку відсутній документ, що підтверджував би право власноті на вказану земельну ділянку. Тобто, відсутній документ власності на спадкове майно. У зв`язку із цим, зараз позивач не має можливості у позасудовому порядку оформити спадкові права на спірну земельну ділянку, що й стало підставою для звернення до суду. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити у повному обсязі (а.с.31). Відповідачка [PERSON] також подала суду заяву, у відповідності до якої просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнає та не заперечує, щоб за [PERSON] було визнано право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті їхньої матері [PERSON] (а.с.27). Відповідно до ч. 3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). У відповідності до заповіту від 11.12.2000 року житловий будинок з господарськими спорудами спадкодавця заповіла [PERSON] , а земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності СС «Вільна Земля» розміром 26,7 умовних кадастрових гектарів, заповіла в рівних частках своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). У відповідності до свідоцтв про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.16) та [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). Згідно довідки за № 232 від 04.11.2024 року виданої виконкомом Верхнянської сільської ради встановлено, що [PERSON] , 1927 р.н., була зареєстрована та проживала до дня смерті - [INFO] в [ADDRESS] і на день смерті з нею проживали і були зареєстровані [PERSON] та його сім`я (а.с.12). Довідкою за №291/01-16 від 07.10.2025 року виданої Приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] встановлено, що відповідно жо спадкової справи №249/2024 він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] (а.с.20). Постановою від 16.09.2025 року №268/02-31 приватний нотаріус повідомив [PERSON] , що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 26,7 в умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON] не представляється можливим, оскільки на дану земельну ділянку відсутній документ, який би підтверджував право власності на дану земельну ділянку (а.с.7). При цьому матеріалами справи встановлено, що у відповідності до листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області за №29-9-0.331-4430/0/2-25 від 11.09.2025 року проінформовано, що в наявній Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Зборянській сільській раді 04.11.1999 року за №240 зареєстровано Сертифікат серією ІФ №007688, виданого [PERSON] , у розмірі 26,7 в умовиних кадастрових гектарах. Відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю/право вланості на земельну ділянку та права постійного користування землею, договорів оренди землі по Зборянській сільській раді станом на 01.01.2013 року за [PERSON] право власності на земельні ділянки не зареєстровано. (а.с.13). Тобто, за [PERSON] на момент смерті належало право на отримання права власності на вказану земельнуі ділянку (пай), що підтверджено Сертифікатом від 04.11.1999 року серії ІФ №007688 . З метою спадкування земельної частки (пай) розміром 26,7 в умовних кадастрових гектарах, [PERSON] отримав викопіювання з кадастрової карти та кадастровий план земельної ділянки, згідно яких вказана земельна ділянка розташована в Івано-Франківській області, Калуський район, с.Збора, в межах населеного пункту.(а.с.19). Таким чином, після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) площею 26,7 в умовиних кадастрових гектарах, входить до складу спадщини. Відповідно до\~ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу\~ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно\~ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2\~ст. 116 ЗК України,\~\~набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 3\~ст. 116 ЗК України,\~\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до\~\~ст. 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина\~\~на належне їй майно. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном у випадку смерті, а тому спадкування відбувається за заповітом, де спадкоємцем зокрема є [PERSON] , який на час смерті матері проживав спільно з нею та продовжив проживати після смерті матері, фактично вступивши у володіння та користування спадковим майном та вважається таким, що прийняв спадщину в силу\~\~статті 1268 ЦК України\~\~після смерті [PERSON] (а.с.20). 29.11.2024 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини, та постановою від 16.09.2025 року №268/02-31 приватний нотаріус повідомив [PERSON] , що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 26,7 в умовних кадастрових гектарах не представляється можливим, оскільки на дану земельну ділянку відсутній документ, який би підтверджував право власності на дану земельну ділянку (а.с.7). В силу ч.1\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщинивходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином до позивача перейшло право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, а не визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів частини першої\~статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також,\~\~встановлено, що [PERSON] на момент смерті належало право на отримання частки земельної ділянки , що підтверджено Сертифікатом від 04.11.1999 року на право приватної власності на землю. Положеннями\~ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розглядуцивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, протее розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. У\~Перехідних положеннях Земельного Кодексу України\~визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до\~ст. 125 Земельного кодексу України, протее розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`яспадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~ст. 126 ЗК України, оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до\~ Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За життя спадкодавцем [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельної частки (пая) у розмірі 26,7 в умовиних кадастрових гектарах, що підтверджено Сертифікатом серії ІФ №007688 від 04.11.1999 року. Однак, спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , а Державний акт на право приватної власності на вказану земельну частку (пай) у розмірі 26,7 в умовиних кадастрових гектарах, що підтверджено відповідним Сертифікатом так і не набула . У такому випадку така земельна ділянка входять до складу спадщини, а спадкоємець за заповітом померлої [PERSON] набуває право на завершення приватизації. На підставі абз. 2 п. 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ\~від 26\~грудня 1992\~року "Про\~приватизацію земельних\~ділянок" (втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК\~Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Через фактично незавершення процедури приватизації [PERSON] за життя не було отримано державний акт, а тому за спадкоємцем [PERSON] в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірної земельної ділянки. Враховуючи те, що [PERSON] померла до видачі державного акта, до позивача, як його спадкоємця в порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації, оскільки право власності на земельну частку (пай) у [PERSON] не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я позивача. Враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, який не відмінявся та не змінювався, то зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. За таких підстав, суд, переконується в тому, що саме тому позивач має право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за ними права власності на цю земельну ділянку. На підставінаведеного ст.\~1220-1223,1268,1269 ЦК України,

Outcome: partial