Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У квітні 2025 року від представника позивача до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідновлення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за якою станом на 31.01.2025 утворилася заборгованість в сумі 16 593,80 грн, що утворилась за період з грудня 2018 року по січень 2025 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в сумі 18 904,84 грн, з яких: 16 593,80 грн - сума основного боргу; 272,74 грн - сума 3 % річних та 2038,30 грн - сума інфляційного збільшення, нараховані у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Як вбачається з отриманої судом інформації, а саме відповіді № 1322673 від 25.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру адресу відповідачки за вказаними параметрами не знайдено. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради стосовно реєстрації місця проживання відповідачки. 16.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за вих. № 02.3-25/1055 від 05.05.2025, відповідно до якої за даними реєстру територіальної громади м. Дніпра та картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб, відповідачка [PERSON] , зареєстрована з 21.11.2018 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судове засідання, призначене на 11.11.2025, не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання, призначене на 11.11.2025, не з`явилася, відзив на позов до суду не надала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причин неявки суду не повідомила. У судових засіданнях 19.08.2025 та 15.09.2025 відповідачка проти суми заборгованості не заперечувала, позов визнала, при цьому зазначила, що на разі не має можливості виплатити позивачу всю суму боргу за спожиті послуги. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надаються послуги з водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 437426502) [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 01.08.2018 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 195, виданого 01.08.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.02.2025 за вищевказаною адресою уповноваженим власником є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 21.11.2018. Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за надані послуги водопостачання та водовідведення станом на 31.01.2025 обліковується заборгованість відповідачки за спожиті послуги в сумі 16593,80 грн, яка утворилася за період з грудня 2018 року по січень 2025 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України №1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що набрав чинності 10.12.2017 та введений в дію з 01.05.2019, визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до приписів ст. ст. 7, 9 Закону України №2189-VIII визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 3 статті 9 вказаного Закону встановлено також, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з вимогами ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно з вказаними нормами законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року №61-2498св18. Враховуючи вищенаведені обставини та положення діючого законодавства, ненадання відповідачкою відзиву із запереченнями проти позову та доказів на спростування позовних вимог, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки вищезазначеної заборгованості. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з цим, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідачки інфляційних втрат в сумі 2\~038,30 грн та трьох відсотків річних в сумі 272,74 грн, нарахованих у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України, за період з липня 2018 року по січень 2022 року. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідачки заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в сумі 18 904,84 грн, з яких: 16\~593,80 грн сума основного боргу; 272,74 грн сума 3 % річних та 2\~038,30 грн сума інфляційного збільшення. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові КЦС від 10 жовтня 2019 року у справі №205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 3\~028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved