Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що позивач є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , у той час, як [PERSON] є власником квартири № 4 у зазначеному житловому будинку, та відповідачка, починаючи з грудня 2019 року сплачує позивачеві квартирну плату не в повному обсязі, внаслідок чого за період з грудня 2019 року по березень 2025 рік за відповідачкою утворилась заборгованість у розмірі 23 543, 09 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки. 21.08.2025 позивач збільшив розмір позовних вимог, та просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість по квартплаті у сумі 25 520, 85 грн., доповнивши періоди заборгованості квітнем, травнем, червнем та липнем 2025 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 27.06.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Сторони у судове засідання не прибули, повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, відповідачка відзиву на позовну заяву до суду не направила. Позивач просив суд вирішити спір у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд розглянув справу за наявними доказами. Фіксування судового засідання не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали, додані до позову, суд дійшов до наступних висновків, та судом були встановлені слідуючі обставини. Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] та забезпечує утримання будинку та прибудинкової території відповідно до копії Наказу Міністерства освіти і науки України від 13.02.2020 № 185. Відповідачка [PERSON] є власником квартири № 4 у зазначеному житловому будинку відповідно до договору купівлі-продажу 28/100 частин квартири від 16.08.2007 року та договору купівлі продажу 72/100 частин квартири від 12.09.2007, що підтверджується копіями зазначених договорів купівлі-продажу. Відповідач за вказаною адресою надає послуги, а саме: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових, великогабаритних відходів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливної каналізації, дератизація, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання тощо, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньо будинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, прибирання і вивезення снігу, посипання призначеної для проходу та проїзду частини прибудинкової території протипожежними сумішами (зимове прибирання), тощо. З 01.10.2018 тариф на зазначені послуги становив 9,11 грн. на кв. м., що підтверджується копією Наказу КПІ ім. Ігоря Сікорського № 4/143 від 26.09.2018. Наказом № НЗ/9/2022 від 23.02.2022, з 01.03.2022 тариф складає 10,06 грн. за 1 кв. м. В період з грудня 2019 року по листопад 2021 відповідачці нараховувалась квартирна плата у розмірі 671, 22 грн., з грудня 2021 по квітень 2022 - 674, 14 грн., в травні 2022 проведено перерахунок квартплати за період з березня по квітень 2022 року та нараховано до сплати 885, 04 грн., з червня 2022 по липень 2025 - 744, 44 грн., що визначається шляхом множення тарифу на розмір площі квартири. Відповідно до змісту копій договорів купівлі-продажу загальна площа квартири відповідачки складає 74 кв. м. Із розрахунку заборгованості, поданого позивачем до суду, вбачається, що внаслідок неналежного виконання свого зобов`язання із оплати вартості житлово-комунальних послуг за відповідачкою виникла заборгованість за період з грудня 2019 року по липень 2025 рік у загальному розмірі 25 520, 85 грн. Зазначений розмір заборгованості відповідачкою не спростовано. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов?язує. Усі суб?єкти права власності рівні перед законом. Такі ж положення закріплені у статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Вказані норми кореспондуються зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) наймач зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Положеннями статті 151 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов?язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Наймач зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату. Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов?язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 року N? 512, власник та наймач (орендар) квартири зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-Згідно статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу приписів п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об?єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Із системного аналізу наведених положень вбачається, що саме на власника (співвласника) покладається обов?язок сплати квартплати. Оскільки Відповідач є власницею квартири [ADDRESS] , то на неї згідно законодавства покладається обов?язок сплати квартплати. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 26 вересня 2018 року у справі N? 6-2951цс15, споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Власник квартири зобов?язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року по справі № 638/11034/15-ц. Наведені вище обставини дають підстави для висновків про те, що між Позивачем і Відповідачем склалися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено обставини, викладені у позові. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, по сплаті судового збору у сумі 3028 грн.

Outcome: approved