Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 1 600,72 грн; - інфляційні втрати в розмірі 190,49 грн та 3% річних у розмірі 44,34 грн; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 7 181,14 грн; - інфляційні втрати в розмірі 854,56 грн та 3% річних у розмірі 198,91 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 19 044,31 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 056,79 грн та 3% річних у розмірі 527,50 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 22 320,54 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 656,14 грн та 3% річних у розмірі 618,25 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 859,49 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 337,09 грн та 3% річних у розмірі 540,37 грн та пеня в розмірі 366,77 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води в розмірі 19 894,66 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 017,42 грн та 3% річних у розмірі 454,28 грн, пеня в розмірі 325,98 грн; - заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 205,07 грн; - заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 528,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовані таким. З 01.05.2018 року КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Позивач) є виконавцем комунальних послуг, а саме: 1. З 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); 2. З 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила 630). Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІІ, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова КМУ від 11.12.2019 № 1182) та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі - постанова КМУ від 21.08.2019 року № 830). Відповідно до вимог вказаних вище нормативно - правових актів, послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: 1. договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085) (надалі - Договір); 2. щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ повідомляємо наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірни відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Свіченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг Споживачем. Будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж - тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, Відповідач/Відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між Позивачем та Відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: Позивач щомісячно надає Відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає Відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а Відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до вимог законодавства, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачі у порушення вимог законодавства в сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2025 складає 85 852,10, а саме: - за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 044,31 грн; - за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 22 320,54 грн; - за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 22 859,49 грн; - за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 19 894,66 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, за вищевказаною адресою, у Відповідача/Відповідачів також існує заборгованість: 1. У період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн; 2. За період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 205,07 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 528,03 грн. Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення в розмірі 1 600,72 грн та з централізованого постачання гарячої води в розмірі 7 181,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Отже згідно норм чинного законодавства Позивачем було нараховано розмір 3% річних, інфляційних втрат та пені на суму простроченої заборгованості. На підставі викладеного вище, загальна сума позовних вимог Позивача складає та підлягає стягненню: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 1 600,72 грн; - інфляційні втрати в розмірі 190,49 грн та 3% річних у розмірі 44,34 грн; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 7 181,14 грн; - інфляційні втрати в розмірі 854,56 грн та 3% річних у розмірі 198,91 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 19 044,31 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 056,79 грн та 3% річних у розмірі 527,50 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 22 320,54 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 656,14 грн та 3% річних у розмірі 618,25 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 859,49 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 337,09 грн та 3% річних у розмірі 540,37 грн та пеня в розмірі 366,77 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води в розмірі 19 894,66 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 017,42 грн та 3% річних у розмірі 454,28 грн, пеня в розмірі 325,98 грн; - заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 205,07 грн; - заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 528,03 грн, разом - 107 822,85 грн. Ухвалою від 05.05.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; визнав справу малозначною та призначив в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи; роз`яснив відповідачу, що він має право у строк для подання відзиву подати суду заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 27.05.2025 відповідач-2 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила таке. Також просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності, визначені ст. 257, 258 ЦК України. Просить врахувати: - постанову Кабінету Міністрів України № 206 при вирішенні справи; - скрутне матеріальне становище відповідачів, а також те, що вона проживала за межами України у період з 13.11.2024 по 14.11.2024 та з 17.04.2023 по 26.04.2023; - відповідач-2 хворіє; - відповідач-1 має статус мати одиначки, малозабезпеченої особи та неприбуткової доглядальниці за інвалідом. 13.06.2025 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначив таке. 1. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» жодної інформації та/або претензій чи скарг до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не було від Відповідачів щодо неотримання послуг за адресою: [ADDRESS] . Послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: [ADDRESS] в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, а тому, Позивач має право вимагати від Відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. Відповідно до ст. 20 Закону, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги 4 вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , як зареєстровані особи, є споживачем послуг за вищевказаною адресою, своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, теплову енергію в результаті чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка виконала зобов`язання замість інших співборжників, має право зворотної вимоги (регресу) до них у розмірі сплаченого, якщо інше не встановлено законом або договором, причому відшкодування здійснюється у рівних частках. Тому у разі, якщо з Відповідача буде стягнуто грошові кошти за житлово-комунальні послуги, він має право звернутись із регресною вимогою до осіб, які на його думку також користувалися житлом і, відповідно, несуть солідарну або часткову відповідальність за оплату таких послуг. 2. Щодо обов`язку споживачів передавати дані. Згідно з законодавством України, споживачі послуг з опалення та гарячого водопостачання зобов`язані передавати показники лічильників щомісяця. Це встановлено низкою нормативно-правових актів: - Постанова Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії»: Пункт 8 цієї постанови вказує, що споживачі теплової енергії зобов`язані своєчасно передавати показники лічильників теплової енергії постачальникам послуг (щонайменше один раз на місяць); - Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 819 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води»: Відповідно до цього документа, споживачі гарячої води повинні передавати показники лічильників гарячої води постачальникам послуг у встановлені строки, зазвичай - щомісяця; - Закон України «Про комунальні послуги» (стаття 17): Встановлюється обов`язок споживачів передавати показники лічильників, у тому числі для послуг з опалення та гарячого водопостачання, з метою визначення кількості спожитих послуг і коректного нарахування платежів. Цей обов`язок покладений на споживачів, оскільки від коректності передачі показників залежить правильність розрахунку та нарахування вартості спожитих послуг. Зазначені нормативні акти також передбачають можливість застосування штрафних санкцій у випадку ненадання таких показників у встановлені строки. Тому споживачі мають обов`язок передавати показники лічильників на опалення та гарячу воду щомісяця для забезпечення точних нарахувань і уникнення непорозумінь з постачальниками послуг. 3. Щодо застосування строків позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ПК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, шо під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. Постановою Кабінету міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 відмінено карантин з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України. Проте, на момент відміни карантину вже діяв пункт 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу, який встановлював зупинення строків перебігу позовної давності на період дії воєнного стану. Пункт 19 ЦК України встановлює, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 05.02.2024 р. № 49/2024 продовжено строк дії воєнного стану до 14.05.2024. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні - від 06.05.2024 р. № 271/2024 продовжено строк дії воєнного стану до 12.08.2024. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 р. № 469/2024 строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб. Таким чином, перебіг строку позовної давності зупинений пунктами 12 та 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу з березня 2020 року і по тепер, а тому строк позовної давності підлягає застосуванню відповідно до норм Закону до вимог виниклих. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулось з позовною заявою про стягнення заборгованості за адресою [ADDRESS] у лютому 2025 під час дії воєнного стану та зупинення перебігу строку позовної давності відповідно до закону. Статтями 264 та 265 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого борг\ або іншого обов`язку. Таким чином, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з березня 2017 відповідно до норм Закону. 4. Щодо правомірності нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» знято з 01.01.2024 мараторій на заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Враховуючи наявність в позовній заяві додатку номер 6, а саме, розрахунку інфляційної складової, 3% річних та пені, можна стверджувати, що нарахування останніх сум початись з 01.01.2024 року відповідно до даної Постанови. У відповідності до Листа «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» Верховного суду України від 03.04.1997 року № 62-67р в Ухвалі написано, що інфляційна складова боргу та 3% річних стягується солідарно з Відповідачів відповідно до судової практики та рішенням від 26.02.2025 року по справі 753/24589/24 Дарницьким районним судом міста Києва. Отже, постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води у справі №753/6688/25 здійснювалось відповідно до чинного законодавства України та підлягає повній оплаті. 20.06.2025 відповідач-2 подала письмові заперечення, в яких зазначила таке. Вважає нарахування за шостий та сьомий місяць 2017 року на суму 4 724,85 грн необґрунтованими та просить позивача надати розрахунки щомісячних платежів за період з 11.03.2017 по 11.07.2025. Просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності як загальної, так спеціальної до вимог про стягнення пені. Відповідач-1 є банкротом та недієздатною особою. Просить перерахувати заборгованість, згідно копії закордонного паспорта у періоди з 13.11.2024 по 14.11.2024 та з 17.04.2023 по 26.04.2023, оскільки відповідач-2 не користувалась послугами, які надавав позивач у цей період. Крім того, зазначає, що може укласти договір реструктуризації з позивачем та виконувати його умови. 09.07.2025 відповідач-2 подала клопотання про приєднання доказів: - фото лічильників; - квитанції від 05.07.2025. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. На підставі Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюється ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2018 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Відповідно до вимог нормативно-правових актів послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ надаються споживачу згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних послуг, які є договорами приєднання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На виконання вказаних вимог підготовлені та опубліковані: - договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085); - на веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не укладали з позивачем договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Отже, відповідачі у спірний період були споживачами послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, які надавав позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, як споживачі, зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з наданим позивачем розрахунком, внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг, у останнього утворилась заборгованість: - за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 044,31 грн (а.с.12); - за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 22 320,54 грн (а.с.12); - за період з 01.11.2021 по 31.01.2025 за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 22 859,49 грн (а.с.14-15); - за період з 01.11.2021 по 31.01.2025 за послуги з постачання гарячої води в розмірі 19 89,66 грн (а.с.14-15). Відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, а також ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання води були зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води включає в себе також й оплату за абонентське обслуговування. За період з 01.11.2021 по 31.01.2025 у відповідачів утворилась заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 205,07 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 528,03 грн (а.с.16). Крім того, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» до та КП «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих з 01.07.2015 по 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період з 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів,(особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги позивач набув право вимоги щодо заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 1 600,72 грн за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги позивач набув право вимоги щодо заборгованості за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 7 181,14 грн за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків суд установив таке: 1). На заборгованість, яка виникла з 01.07.2015 по 30.04.2018, за послуги з централізованого опалення нараховані 3% річних у розмірі 44,34 грн та інфляційні втрати в розмірі 190,49 грн (позивач здійснював нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; а.с.11). 2). На заборгованість, яка виникла з 01.07.2015 по 30.04.2018, за послуги з централізованого постачання гарячої води нараховані 3% річних у розмірі 198,91 грн та інфляційні втрати в розмірі 854,56 грн (позивач здійснював нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; а.с.10). 3). На заборгованість, яка виникла з 01.05.2018 по 31.10.2021, за послуги з централізованого опалення нараховані 3% річних у розмірі 527,50 грн та інфляційні втрати в розмірі 2 056,79 грн (позивач здійснював нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; а.с.6). 4). На заборгованість, яка виникла з 01.05.2018 по 31.10.2021, за послуги з централізованого постачання гарячої води нараховані 3% річних у розмірі 618,25 грн та інфляційні втрати в розмірі 2 656,14 грн (позивач здійснював нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; а.с.7). 5). На заборгованість, яка виникла з 01.11.2021 по 31.01.2025, за послуги з постачання теплової енергії нараховані 3% річних у розмірі 540,37 грн та інфляційні втрати в розмірі 2 337,09 грн (позивач здійснював нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; а.с. 8). 6). На заборгованість, яка виникла з 01.11.2021 по 31.01.2025, за послуги з постачання гарячої води нараховані 3% річних у розмірі 454,28 грн та інфляційні втрати в розмірі 2 017,42 грн (позивач здійснював нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; а.с. 9). Відповідно до статті 26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Позивач нарахував пеню за період з 01.02.2024 по 31.01.2025: - 366,77 грн на заборгованість з постачання з постачання теплової енергії (період заборгованості 01.11.2021 по 31.01.2025; а.с.8); - 325,98 грн на заборгованість з постачання гарячої води (період заборгованості 01.11.2021 по 31.01.2025; а.с.9). Основні заперечення відповідача-2 у цій справі: 1) у період з 13.11.2024 по 14.11.2024 та з 17.04.2023 по 26.04.2023 вона знаходилась за межами, тому не користувалась послугами, які надав у цей період позивач; 2) відповідач-1 є неплатоспроможною та недієздатною; 3) не погоджується з розміром боргу, оскільки відповідач не надав обґрунтовані розрахунки заборгованості; 4) знаходиться у скрутному матеріальному становищі; 5) позивач пропустив строки позовної давності. Суд вважає перше заперечення відповідача-2 необґрунтованим з огляду на таке. Відповідач-2 надала копію її паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно з яким вона з 14.04.2023 по 26.04.2023 та з 13.11.2024 по 14.11.2024 знаходилась за межами України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (2189-VIII) споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Доказів звернення відповідача-2 у спірний період до позивача із заява про непроживання за адресою: [ADDRESS] у період з 14.04.2023 по 26.04.2023 та з 13.11.2024 по 14.11.2024, як підставу для звільнення від сплати за послуги з постачання гарячої води, суду не надано. Нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії здійснюється в залежності від опалювальної площі та не залежить від кількості зареєстрованих осіб у житловому приміщенні та періоду відсутності споживача в житловому приміщенні. Друге заперечення відповідача-2 суд також вважає необґрунтованим, оскільки не надано доказів визнання відповідача-1 недієздатною особою та проведення процедури банкрутства відповідача-2. Щодо третього заперечення відповідача-2 суд зазначає таке. Позивач до позовної заяви додав розрахунки заборгованості за адресою: [ADDRESS] : - за період з 01.07.2015 по 31.01.2025 за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.18-19); - за період з 01.05.2018 по 31.10.2025 за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с.12-13); - за період з 01.11.2021 по 31.01.2025 за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с.14-15); - розрахунок заборгованості плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.01.2025 (а.с.16); - розрахунок заборгованості внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.03.2020 по 31.01.2025 (а.с.17); - розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені (а.с.6-11). У наданих позивачем розрахункам заборгованості зазначено, яким чином позивач визначав розмір щомісячної плати за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, інших послуг, оскільки містять діючі тарифи, кількість спожитої гарячої води, площу житлового приміщення, кількість зареєстрованих осіб у квартирі). Відповідач-1 ознайомилась з матеріалами справи, що підтверджується розпискою від 12.05.2025 та від 17.06.2015, зокрема з розрахунками заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пенею, однак не погоджуючись з цими розрахунками, на спростування розміру заборгованості, не надала своїх контррозрахунків, тому твердження відповідача-2 про ненадання позивачем обґрунтованих розрахунків заборгованості не є обґрунтованим. Щодо четвертого заперечення відповідача-2, суд зазначає таке. На підтвердження скрутного матеріального становища відповідачів до відзиву додані: - довідка форми ОК-5 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] від 23.05.2025 (а.с.43-44); - довідка форми ОК-7 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] від 23.05.2025 (а.с.45-46); - дані про трудовий стаж та страховий стаж [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01.01.2004 по 30.04.2025; - довідка форми ОК-5 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] від 23.05.2025 (а.с.48); - довідка форми ОК-7 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] від 23.05.2025 (а.с.49); - дані про трудовий стаж та страховий стаж [PERSON] зв період з 01.01.2024 по 30.04.2024 (а.с.50). Разом із тим, скрутне становище відповідачів не є підставою для нестягнення заборгованості за спожиті послуги в спірний період, а також нараховані 3% річних, інфляційних втрат та пені. Заяву, передбачену ст. 435 ЦПК України, відповідачі до суду не подавали. Щодо заяви відповідача-2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає таке. Відповідач-2 спросила застосувати наслідки спливу строків позовної давності, передбаченими ст. 257, 258 ЦПК України. Відповідач у відповіді на відзив зазначив, що строк позовної давності не був пропущений. 1). Щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності, передбачених ст. 257 ЦК України. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Позивач звернувся до суду з цим позовом 24.03.2025 та заявив позовні вимоги за період з 01.07.2015 по 31.05.2025. Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З розрахунку заборгованості суд установив: - у березні 2016 року відповідачами сплачено 1,71 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у квітні 2016 року відповідачами сплачено 2,05 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у червні 2016 року відповідачами сплачено 99,32 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у грудні 2016 року відповідачами сплачено 184,69 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у лютому 2017 року відповідачами сплачено 677,31 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у травні 2017 року відповідачами сплачено 1 131,31 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у листопаді 2017 року сплачено 265,21 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у грудні 2017 року сплачено 115,50 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - січні 2017 року сплачено 115,50 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у вересні 2018 року сплачено 198,56 грн за послугу з постачання централізованого опалення (переривання позовної давності, позовна давність починається заново). Крім того, у березні 2016 року сплачено 125,57 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у квітні 2016 року сплачено 84,65 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у червні 2016 року сплачено 110,62 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у вересні 2016 року сплачено 508,45 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у вересні 2016 року сплачено 166,20 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у грудні 2016 року сплачено 393,80 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у березні 2017 року сплачено 213,50 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у січні 2018 року сплачено 68,24 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново); - у вересні 2018 року сплачено 37,72 грн за послугу з постачання гарячої води (переривання позовної давності, позовна давність починається заново та за загальним правилом мав закінчитись у вересні 2021 року). Оскільки відповідачі у цей період частково сплачували заборгованість, перебіг загальної позовної давності переривався та починався заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, відповідно до ст. 264 ЦК України, до нового строку не зараховувався. Крім того, під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився. Отже, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Надалі Законом України від 14 травня 2025 року №4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», що набрав законної сили 04.09.2025, виключено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення (частина третя статті 263 ЦК України). Перебіг позовної давності поновився 04.09.2025, а позивач звернувся до суду з цим позовом 24.03.2025. Оскільки відповідачі у період з 2016 року по 2018 рік частково сплачували заборгованість, внаслідок чого перебіг загальної позовної давності переривався та починався заново, позовна давність станом на 02.04.2020 до заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості з 01.07.2015 не спливла, строк звернення до суду спочатку було продовжено на строк дії карантину (до 30.06.2023), а надалі до 29.01.2024 продовжено на строк дії воєнного стану, а з 30.01.2024 до 04.09.2025 строк позовної давності був зупинений на строк дії воєнного стану, строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.07.2015 по 31.05.2025 не є пропущеним, тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні. 2). Щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності, передбачених ст. 258 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач просить стягнути пеню за період з 01.08.2024 по 31.05.2025: - 366,77 грн нараховану на заборгованість з постачання теплової енергії; - 325,98 грн нараховану на заборгованість з постачання гарячої води. Оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом 24.03.2025, строк позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 01.08.2024 по 31.05.2025 не є пропущеним, тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні. Щодо доказів, наданих відповідачем-2 до суду 09.07.2025. Надана фотокопія лічильників, обліковують електричну енергію та належать АК «Київтеплоенерго», та платіжна інструкція № С3М4-0Е3А-3Н29-ТТХВ від 05.07.2025 про сплату 71,24 грн за електричну енергію отримувачу ТОВ «Київські енергетичні послуги», не підтверджують обставин, які входять до предмету доказування у цій справі - стягнення заборгованості за гарячу воду та централізоване опалювання, позивачем у якій є Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Надана відповідачем-2 платіжна інструкція № 31МА-1226-17Х9-А265 від 05.07.2025 підтверджує сплату за постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», однак у квитанції в призначенні платежі не вказано, що кошти сплачені за заборгованість, яка виникла у цій справі у період з 01.07.2015 по 31.05.2025, кошти сплачені за послуги, які отримані після 05.07.2025, тому суд не зменшує розмір заборгованості у справі. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 514, 00грн.

Outcome: approved