Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

14.02.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області із Вінницького районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла цивільна справа № 127/37805/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області у зв`язку із непідсудністю цієї справи Вінницькому міському суду Вінницької області. Провадження у справі відкрито. Відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 24.01.2025 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Тиврівського районного суду Вінницької області у зв`язку із непідсудністю цієї справи Вінницькому міському суду Вінницької області. Ухвалою судді\~Тиврівського районного\~суду Вінницької\~області від\~17.02.2025\~Патраманського І.І.цивільну справу прийнято до свого провадження Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.12.2022 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 245494-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . 10.04.2023 між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 245494-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 23.09.2024». Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у нього станом на 03.11.2024 утворилась заборгованість за договором № 245494-КС-003 в розмірі 371 390,50 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 325 390,50 грн; суми прострочених платежів за комісією 6 000,00 грн. Враховуючи викладене,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача на його\~користь заборгованість\~за договором\~від 22.12.2022\~№ 245494-КС-003 про надання кредиту в розмірі\~371\~390,50\~грн та судові витрати із сплати судового збору в сумі\~4456\~гривні 69\~копійок. Ухвалою судді\~Тиврівського районного\~суду Вінницької\~області від\~17.02.2025\~Патраманського І.І.цивільну справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Мишевська Н.М. в судове засідання не прибула, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач[PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які 30.09.2025 та 04.11.2025 повернуто до суду з довідками про причини повернення, у яких зазначено, що адресат не проживає за вказаною адресою. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача, відзиву на позов, на час розгляду справи не надійшло. Відповідно до ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд\~ухвалює по\~справі заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Бізнес Позика" (далі ІТС товариства) 22.12.2022 [PERSON] , використовуючи власний мобільний телефон, здійснив вхід в особистий кабінет ІТС товариства та вчинив дії, спрямовані на підписання кредитного договору (а.с. 44-45). 22.12.2022 ТОВ «Бізнес позика» в ІТС товариства направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №245494КС-003 про надання кредиту (а.с. 25-29). 22.12.2022 [PERSON] в ІТС товариства здійснено прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №245494КС-003 про надання кредиту (а.с. 30-34). 22.12.2022 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] в ІТС товариства укладено договір №245494КС-003 про надання кредиту (далі - кредитний договір) (а.с.20-24). Підписання вказаних документів здійснено через ІТС товариства одноразовим ідентифікатором UA-9485, який було надіслано на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено (відправлено) під час їх підписання (а.с.47). Крім цього, в анкеті позичальника зазначено зазначено адресу проживання, ІПН, дату народження, реквізити паспорту, електронну пошту, номер телефону та номер платіжної банківської карти, які в подальшу внесено до реквізитів кредитного договору. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Відповідно до п. 2.3., 2.7. договору строк кредитування - 16 тижнів, строк дії договору - до 13.04.2023. Згідно з п. 2.4. договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить: стандартна процентна ставка - 2% в день, Згідно з п. 2.5. договору комісія за видачу кредиту становить 6000 грн, нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та 22.12.2022 надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40000,00 грн (20000+20000) шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (а.с.48). 10.04.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 245494-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.38-39). В пункті 3 додаткової угоди зазначено, що заборгованість позичальника перед кредитодавцем за договором станом на 10.04.2023 становить 126604, 26 грн, що включає: суму кредиту 40000 грн, по процентах за користування кредитом 80604,26 грн, по комісії за надання кредиту 6000 грн. Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 2.3., 2.7. Договору та викласти ці пункти в новій редакції, а саме: «2.3. Строк, на який надається кредит: 92 тижнів», «2.7. Термін дії Договору: до 23.09.2024». Крім цього, додатковою угодою внесено зміни в п. 2.4. договору та викладено цей пункт в новій редакції: «з 10.04.2023 року до 03.07.2023 року (включно) діє пільгова ставка 0,8696782% в день, якщо Позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 03.07.2023 року (включно) процентна ставка становитиме 1,15957097% в день; з 04.07.2023 року 1,15957097% в день., фіксована». Відповідно до довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості станом на 04.11.2024 заборгованість за договором №245494-КС-003 становить 371 390,50 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 325 390,50 грн; суми прострочених платежів за комісією 6 000,00 грн (а.с.13-16, 17). Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти кредитодавцем було нараховано в межах строку дії договору з урахуванням додаткової угоди, тобто з 22.12.2022 по 23.09.2024. Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7,12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності) тощо. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Позивачем виконано свої зобов`язання за умовами кредитного договору, що підтверджується долученими до позовної заяви доказами. В подальшому між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору, якої сторони збільшили термін кредитування та зменшили процентну ставку за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти кредитодавцем було нараховано в межах строку дії договору за погодженою сторонами процентною ставкою з урахуванням додаткової угоди. В цей період позичальником не виконувалися умови договору, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем, оскільки він проведений відповідно до умов кредитного договору в межах строку кредитування. За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 4455,69 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 11.11.2024 № 7687 (а.с.10). Зважаючи на висновок суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 4455,69 грн сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved