Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що Державний акт на право власності на землю виданого громадянину України від 06.12.1999, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №32, виданий Дерганівською сільською радою народних депутатів (земельна ділянка площею 0,5494 гектарів, розташована на території села Кордонівка) та Державний акт на право власності на землю виданого громадянину України від 17.07.2002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22, що виданий Дерганівською сільською радою народних депутатів (земельна ділянка площею 1,98 гектарів, розташована на території села Кордонівка) в дійсності належали [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що у нього було два двоюрідних брати - [PERSON] та [PERSON] , що проживали у с. Кордонівка Ружинського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] , з огляду на ч.3 ст.1268 ЦК України, його рідній брат [PERSON] прийняв відповідну спадщину. Наразі, фактично він є спадкоємцем майна що залишилось після його двоюрідних братів. До складу спадщини входило право власності на дві земельні ділянки, при цьому у документах ім`я власника вказане як " [PERSON] " замість ," [PERSON] ". Належність правовстановлюючих документів та факт помилки підтверджується листом Ружинської селищної ради від 15.03.2023 №19. Ця розбіжність в написанні імені брата заявника в правовстановлюючому документі на земельну ділянку позбавляє його права оформити спадщину, тому він змушений звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою суду від 17.04.2023 провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заявлені вимоги, та просили встановити факт, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи присутня заява, у якій представник заявника просить розглянути справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Допитані у судовому засіданні свідки дали такі показання. Свідок [PERSON] пояснила, що знає заявника з дитинства та є сусідкою заявника, раніше проживала у селі Кордонівка Ружинського району. Сказала, їй відомо що земельними ділянками перед заявником [PERSON] користувався його двоюрідний брат [PERSON] , а до нього [PERSON] . Свідок [PERSON] вказав, що знайома із заявником приблизно з 2001 року, у нього було два брати [PERSON] та [PERSON] , у селі [PERSON] називали " [PERSON] ", " [PERSON] ". Брати [PERSON] та [PERSON] померли, інших родичів окрім заявника не залишилось. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, допитавши свідків приходить до наступного висновку. Судом встановлено таке. Згідно з копією свідоцтва про смерть з серією № [NUMBER] від 21.08.2012, [PERSON] , помер [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 13. Також, згідно з копією свідоцтва про смерть з серією № [NUMBER] від 22.11.2021, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 424. Відповідно до копії листа Ружинської державної нотаріальної контори №1213/02-14 від 24.12.2021, 24.12.2021 за р.№1114 було отримано та зареєстровано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та заведено спадкову справу за №375/2021. Листом №324/01-16 від 29.04.2025 повідомлено, що спадкова справа відносно майна [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась та заява на прийняття спадщини не подавалась. Згідно з випискою виданою Дерганівською сільською радою Ружинського району Житомирської області з погосподарської книги №10 номер об`єкта погосподарського обліку 0461-1 Дерганівської сільської ради Ружинського району Житомирської області за 2011-2015 р.р., в даному погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 06.12.1999 року, виданого [PERSON] , на підставі рішення Дерганівської сільської Ради народних депутатів 25.03.1999 року ІV сесія ХХІІІ скликання, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,5494 гектарів в межах згідно з планом. Землю передано для обслуговування жилого будинку - 0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,2994 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №32. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 17.07.2002 року, виданого [PERSON] , на підставі рішення виконкому Дерганівської сільської Ради народних депутатів 12.09.2001 року, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,98 гектарів в межах згідно з планом. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22. Згідно листа виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області за №19 від 15.03.2023, [PERSON] являється власником майна відповідно до державних актів на право власності на землю №22 від 17.07.2002 та №32 від 06.12.1999 року; дані, вказані в державних актах №22 від 17.07.2002 року та №32 від 06.12.1999 року, а саме ім`я " [PERSON] " замість ім`я " [PERSON] " є технічною помилкою. 01.04.2023 постановою Ружинської державної нотаріальної контори за №291/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Отже, причиною звернення до суду із даною заявою є наявність розбіжностей у написанні даних, а саме імені власника майна в свідоцтві про її смерть та правовстановлюючому документі на земельну ділянку, що позбавляє заявника можливості реалізувати своє право на спадщину. За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт належності державних актів на право власності на землю №22 від 17.07.2002 та №32 від 06.12.1999, померлому [PERSON] , доведено доказами, дослідженими судом. Отже, досліджені докази дають суду підстави задовольнити подану заяву в повному обсязі.

Outcome: approved