Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

ТзОВ «Колект Центр» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4580044 від 28.05.2021 року в загальному розмірі 41 721,26 грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 16 000 грн та сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позов обґрунтований тим, що 28 травня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4580044. Сума кредиту становить 6 200 грн. Проценти за користування кредитом відповідно до п. 1.5.2. кредитного договору складає 0,88% в день. Стандартна (базова) процентна ставка складає 5% в день. Відповідно до розділу 2 кредитного договору сторони узгодили умови щодо сплати за кредитом та пролонгації строку користування кредитом, умови повернення кредиту. Договір укладено в електронній формі у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 16 грудня 2021 між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, згідно якого первісний кредитодавець відступив право вимоги до відповідача на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТзОВ «Колект Центр» (далі по тексту - позивач) укладено договір факторингу №10-01/2023, за яким, ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив ТзОВ «Колект Центр» належні йому права вимоги до відповідача. Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість у сумі 41 721,26 грн, з яких: 5 301,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 35 986,26 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами та 434,00 грн - сума заборгованості за комісією. У зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом задля захисту порушеного права. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11 листопада 2025 року. 09 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Зачепіло З.Я., в якому остання просить задовольнити позовні вимоги частково в частині тіла кредиту та відсотків у сумі 2 070,80 грн, а у задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити. Відзив аргументовано тим, що позивач, по-перше, не надав пояснень щодо суми заборгованості у розмірі 35 986,26 грн, не додав жодних доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту. Зазначає, що після закінчення строку дії кредитного договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати проценти. Крім того, зауважує, що з наданих розрахунків не вбачається як саме нараховувалися проценти за користування кредитними коштами після укладення договору факторингу. Вбачає в діях кредитора порушення умов кредитного договору, оскільки відсотки кредитодавець мав нараховувати в межах строку дії договору, тобто у період з 28.05.2021 до 27.06.2021 року, а надані розрахунки містять суттєві суперечності та неточності. Вважає, що розмір відсотків за кредитним договором за цей період повинен складати суму 2 070,80 грн. По-друге, положення кредитного договору щодо встановлення комісії як плати за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту) вважає нікчемними в силу ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». По-третє, розмір витрат за надання професійної (правової) допомоги у розмірі 16 000,00 грн вважає необґрунтованими, завищеним та такими, що не є співмірними зі складністю справи, визначеним часом та обсягом наданих послуг. Вказала, що справа є малозначною, а практика щодо цієї категорії справ є напрацьованою, сталою і не потребує детального вивчення проблеми чи аналізу законодавства. Також зазначила, що позивач не надав жодного належного документу, що свідчив би про фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з фактичним наданням та отриманням правової допомоги. Неподання розрахунку (детального опису робіт/наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснення ним витрат часу по кожному з виду робіт позбавляє їх можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну (правничу) допомогу, що вважають підставою для відмови в цій частині. Окрім того, просить розгляд справи проводити за відсутності відповідача. 15 жовтня 2025 року на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач не погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності доказів з ініціювання відповідачем продовження строку користування кредитом та зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається пролонгація кредитного договору двічі за власною ініціативою відповідача та сплачено ним комісію за таку пролонгацію. Перший раз пролонговано на 7 календарних днів (сплатив комісію у розмірі 310,00 грн), тобто 28.06.2021 року пролонговано до 05.07.2021 року. Другий раз пролонговано на 15 календарних днів (сплатив комісію у розмірі 589,00 грн), тобто пролонговано до 21.07.2021 року. Після чого відсотки нараховувалися відповідно до п. 4.2. кредитного договору за ставною визначеною в п. 1.6. кредитного договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вважає, що кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Тому такі проценти, на думку позивача, можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У встановлений строк відповідач не повернув кошти, а тому зобов`язаний нести наслідки невиконання зобов`язання, передбачених п. 4.2. кредитного договору за іншого розміру процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України в строк до 23.02.2022 року у зв`язку із обмеженнями, встановленими п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України. З приводу нарахування комісії за надання кредиту зазначає, що вона передбачена п. 1.5.1. кредитного договору. Також п. 2.3.1.1. визначено сплату комісії за пролонгацію договору. Відтак, позивач акцентує, що перелік послуг за які сплачується комісія чітко визначений кредитним договором, тому твердження представника відповідача щодо неправомірності нарахування комісії вважає хибним. З приводу витрат на правничу допомогу позивач зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням між сторонами, а підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Відтак, за таких обставин позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 23 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшло заперечення від відповідача [PERSON] , в яких останній не погоджується з доводами позивача щодо правомірності нарахування процентів поза межами строку кредитування у якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначив, що після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти за користування кредитом, передбачені договором. Вважає, що таке нарахування процентів є продовженням договірних відносин, а не санкційних, що призводить до подвійного стягнення - як за користування кредитом так і за прострочення. Пункт 4.2. кредитного договору вважає несправедливою умовою, оскільки покладає на споживача надмірний фінансовий тягар і фактично передбачає безстрокове нарахування процентів. Даний пункт договору не передбачає автоматичне нарахування процентів після спливу строку кредитування, а лише надає право кредитодавцю їх нараховувати за наявності окремої вимоги до позичальника. Доказів направлення письмової вимоги про сплату таких процентів позивачем не надано, що свідчить про відсутність підстав для стягнення додаткових процентів. Також, посилається на п. 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №16 та зазначив, що надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, а тому положення кредитного договору про встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими та є підставою для визнання таких положень недійсними. Також, з доводами позивача про те, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню не залежно від того, чи вони фактично сплачені чи лише мають бути сплачені не погодився, оскільки позивачем не надано будь-якої квитанції, платіжного доручення, акту приймання-передачі послуг або інших документів, що б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. 06 листопада 2025 року на електронну адресу суду надійшло пояснення позивача, в яких ТзОВ «Коллект Центр» зазначає, що відповідач правом споживача відмовитися, в односторонньому порядку, від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладення договору не скористався. Підстав для невиконання відповідачем умов кредитного договору немає. Також, зазначив, що, у встановлений 30-денний строк кредитування відповідач не повернув кошти, а тому зобов`язаний нести наслідки невиконання зобов`язань, передбачених п. 4.2. кредитного договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вважає, що комісія за надання кредиту не є санкцією, а договором чітко визначено за що сплачується така комісія. Посилається на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка передбачає право позивача на встановлення комісії, зокрема, за надання кредиту. Текст кредитного договору підписаний відповідачем, тому на думку позивача це свідчить про обізнаність останнього щодо необхідності сплати такої комісії, яка відображена в тексті кредитного договору. Інших заяв та клопотань у справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника ТзОВ «Коллект Центр», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений через підсистему «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 91, 106). Представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через підсистему «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 108-109). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4580044 у формі електронного документа, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора J53870 (а.с. 8-11, 19). Згідно умов даного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 6 200,00 грн строком на 30 днів з 28.05.2025 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27.06.2021 року. Комісія за надання кредиту, згідно п. 1.5.1. кредитного договору, становить 434,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою 0,88 % в день (п. 1.5.2. кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка становить 5% в день (п. 1.6. кредитного договору). Тип процентної ставки - фіксована (а.с. 8-11). Відповідно до п. 2.2.1. кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. цього договору. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 кредитного договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору (п. 2.2.2. кредитного договору). Згідно з п. 2.2.3. кредитного договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Пролонгація строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на пільгових умовах передбачена п. 2.3.1.1., згідно якого позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) ТзОВ «Мілоан» (далі по тексту - Правила і є невід`ємною частиною кредитного договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах передбачена п. 2.3.1.2., згідно якого позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. кредитного договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (п. 2.4.1. кредитного договору). В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вище вказаного договору, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 06 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №16/12-2021-43, за яким ТзОВ «Мілоан» відступає за плату право грошової вимоги, а ТзОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування, прийняти право грошової вимоги до боржників (а.с.42-46). Право вимоги до відповідача за цим договором передано ТзОВ «Вердикт Капітал» згідно реєстру боржників від 16.12.2025 року (54-55, 56). 10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023, за яким ТзОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТзОВ «Коллект Центр» належні йому права грошової вимоги, а ТзОВ «Коллект Центр» набуває права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у додатках №1 та №3 цього договору, та зобов`язується здійснити сплату грошових коштів у розмірі та в порядку, визначеному цим договором факторингу (а.с. 24-29). Згідно з п. 5.2 договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року права вимоги вважаються відступленими та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за цим договором факторингу підписаний 10 січня 2023 року (а.с. 37-38). Відповідно до реєстру боржників від 10 січня 2023 року (том 1) до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТзОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі 41 721,26 грн, з яких: 5 301,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 35 986,26 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 434,00 грн - сума заборгованості за нарахованою комісією (а.с. 39-40,41). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно квитанції платіжної системи «LIQPAY» №1660397150 було здійснено переказ коштів 28.05.2021 року на суму 6 200,00 грн згідно договору №4580044 о 18:40 годині, платник - ТзОВ «Мілоан», отримувач - картка/рахунок visa414960*80 (а.с. 20). Заборгованість за тілом кредиту становить суму 5 301,00 грн. Відповідач суму тіла кредиту у відзиві на позовну заяву визнав повністю, тому вимога в цій частині доведенню не підлягає. Відтак, суд вважає за правильне задовольнити вимогу позивача в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 301,00 грн. Щодо розміру суми нарахованих процентів суд зазначає наступне. Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №4580044 від 28.05.2021 року станом на дату продажу прав вимоги становить 23 167,76 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5301.00 грн, заборгованість по процентам - 17 432.76 грн, заборгованість по комісії - 434.00грн (а.с. 21-22). Відповідно до розрахунку заборгованості ТзОВ «Вердикт Капітал» складеного станом на 10.01.2023 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 41 721,26 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5301.00 грн, заборгованість за відсотками станом на дату відступлення прав вимоги - 17 432.76 грн, заборгованість по комісії - 434.00 грн, заборгованість за відсотками за кредитним договором (які нараховувалися після відступлення прав вимоги первісним кредитором) - 18 553,50 грн. У період з 16.12.2021 року (дата відступлення прав вимоги первісного кредитора) до 23.02.2022 року (включно) проценти нараховувалися відповідачу за процентною ставкою 5% в день. Кількість днів здійснення нарахуваня відсотків - 70 (а.с. 23). У відповіді на відзив позивач стверджує, що пролонгація кредитного договору відбулася перший раз на термін 7 календарних днів, а вдруге на термін 15 календарних днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості первісного кредитора, у період з 29.05.2021 року до 27.06.2021 року проценти нараховувалися за процентною ставкою 0,88% в день згідно п. 1.5.2. кредитного договору. Надалі 28.06.2021 року здійснено пролонгацію кредитного договору до 05.07.2021 року. Задля продовження строку дії кредитного договору відповідачем сплачено комісію у сумі 310,00 грн, тіло кредиту у сумі 310,00 грн та проценти за кредитом у сумі 476,00 грн. 28.06.2021 року проценти нараховувалися за процентною ставкою 5 % в день. У період з 29.06.2021 року до 05.07.2021 року проценти нараховувалися за процентною ставкою 0,88% в день згідно п. 1.5.2. та 2.3.1.1. кредитного договору. Після чого кредитний договір було пролонговано вдруге 06.07.2021 року до 21.07.2021 року. Для продовження строку дії кредитного договору вчергове відповідачем сплачено комісію у сумі 589,00 грн, тіло кредиту у сумі 589,00 грн та проценти за кредитом у сумі 768,00 грн. 06.07.2021 року проценти нараховувалися за процентною ставкою 5% в день, а у період з 07.06.2021 року до 21.07.2021 року за процентною ставкою 0,88% в день. Отже, первісним кредитором за період пролонгації строку дії кредитного договору було нараховано проценти на пільгових умовах згідно п. 2.3.1.1. кредитного договору, а саме: після пролонгації кредитного договору в перший раз первісний кредитор нарахував відповідачу проценти за процентною ставкою 0,88% у період з 29.06.2021 року до 05.07.2021 року (включно), що становить 7 календарних днів, та в другий раз - у період з 07.07.2021 року до 21.07.2021 року (включно), що становить 15 календарних днів. З огляду на вище викладене, суд вважає правильним стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами протягом строку кредитування (включаючи період пролонгації строку кредитування) у сумі 2 425,73 грн виходячи з наступного розрахунку. По-перше, за період з 29.05.2021 року до 27.06.2021 року необхідно стягнути 1 399,46 грн (5 301,00 грн (тіло кредиту) ? 0,88% (процентна ставка в день) ? 30 (строк кредитування згідно п.1.3. кредитного договору)). По-друге, за період пролонгації строку кредитування з 29.06.2021 року до 05.07.2021 року з врахуванням п. 2.2.2. кредитного договору (протягом 7 календарних днів) необхідно стягнути 326,54 грн (5 301,00 грн (тіло кредиту) ? 0,88% (процентна ставка в день) ? 7 календарних днів). По-третє, за період пролонгації строку кредитування з 07.07.2021 року до 21.07.2021 року з врахуванням п. 2.2.2. кредитного договору (протягом 15 календарних днів) необхідно стягнути 699,73 грн (5 301,00 грн (тіло кредиту) ? 0,88% (процентна ставка в день) ? 15 календарних днів). Отже, сума процентів за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 1 399,46 грн + 326,54 грн + 699,73 грн = 2 425,73 грн. Щодо процентів нарахованих після закінчення строку кредитування, включаючи строк кредитування згідно пролонгацій кредитного договору, за 28.06.2021 року, 06.07.2021 року та за період з 22.07.2021 року до 17.09.2021 року, а також процентів нарахованих після відступлення права вимоги з 16.12.2021 року до 23.02.2022 року суд зазначає наступне. Після закінчення строку кредитування, згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора, за 28.06.2021 року, 06.07.2021 року та за період з 22.07.2021 року до 17.09.2021 року відповідачу нараховувалися проценти за процентною ставкою 5% в день згідно п. 1.6. та п. 2.3.1.2. кредитного договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 4.2. кредитного договору. Також, згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Вердикт Капітал» нараховано проценти після відступлення права вимоги за період з 16.12.2021 року до 23.02.2022 року за процентною ставкою 5% в день згідно п. 1.6. та п. 2.3.1.2. кредитного договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 4.2. кредитного договору. Згідно п. 2.4.2. кредитного договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 цього договору. У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (п. 4.2. кредитного договору). Згідно п. 4.3. кредитного договору вимога(и) кредитодавця, зокрема, про сплату вказаних процентів позичальником вважається здійсненою(ими), якщо заборгованість зі сплати процентів відображена в Особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо). До матеріалів цивільної справи позивачем не додано жодних доказів, які б свідчили, що первісний кредитодавець направляв відповідачу відповідну вимогу (в письмовому або електронному вигляді) щодо необхідності сплати таких процентів згідно п. 4.2. кредитного договору. З огляду на вище викладене, проценти нараховані поза межами строку кредитування за кредитним договором №4580044 від 28.05.2021 року стягненню не підлягають, а у задоволенні позовних вимоги позивача в цій частині слід відмовити. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15). Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Щодо стягнення заборгованості з відповідача за комісією суд звертає увагу на наступне. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитний договір був підписаний відповідачем 28.05.2021 року. Це свідчить про обізнаність останнього щодо необхідності сплати такої комісії, яка зазначена в тексті кредитного договору. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник підтверджує, що: 1) до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; 2) до укладення цього договору отримав проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; 3) умови кредитного договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. З огляду на вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості за комісією у розмірі 434,00 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав повністю, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором №4580044 від 28.05.2021 року в розмірі 5 301,00 грн, а також 2 862,53 грн за сумою заборгованості за процентами та 434,00 грн - за комісією. Вимоги позивача в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 0107.2024 року, укладений із АО «Лігал Ассістанс» на безстроковий термін (а.с. 64-66), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 року (а.с. 68), заявку на надання юридичної допомоги №894 від 01.08.2025 року (а.с. 69) та витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року (а.с. 70). Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання професійної (правничої) допомоги склала 16 000,00 грн, з яких 4 000,00 грн - сума витрат за надання усної консультації з вивченням документів та 12 000,00 грн - сума витрат за складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовану завищену вартість. Також, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну (правничу) допомогу складності справи та фактично виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг). Слід зауважити, що дана категорія справ про стягнення заборгованості за кредитним договором є поширеною та сталою у судовій практиці, не потребує поглиблених знань та глибокого аналізу норм чинного законодавства. Також, суд приймає до уваги, що позивач не має спеціальних знать у галузі права і йому необхідно звернутися за допомогою до адвоката для захисту порушеного права. Проте, обсяг доказів поданих в обґрунтування заявлених вимог не значний, у зв`язку з чим суд вважає що позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в даному випадку. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4 000,00 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 473,82 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 8160,73 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 41 721,26 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial