Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення заборгованості. В позові зазначив, що 15.02.2022 між АТ «Альфа-Банк» (який 12.08.2022 змінив назву на АТ «Сенс Банк») та відповідачем було укладено угоду на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом 200\~000,00 грн, процентною фіксованою ставкою. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої на момент звернення до суду становить 51\~382,06 грн, з яких: 29\~270,86 грн прострочене тіло кредиту, 22\~111,20 грн відсотки за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач просить стягнути з нього суму заборгованості та судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору (2\~422,40 грн) та витрат на професійну правничу допомогу (4\~600,00 грн). Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2025 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк п`ятнадцять днів для подання відзиву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання 09.09.2025 та 11.11.2025 не з`явився, причини відсутності не повідомив, відзив не подав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, за місцем реєстрації. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15.02.2022 року [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» (далі Банк) з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-taumovi та є публічно доступною). Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 51\~382,06 грн, з яких: 29\~270,86 грн прострочене тіло кредиту, 22\~111,2 грн відсотки за користування кредитом грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Позивачем під час подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2\~422,40 гривні (що підтверджується меморіальним ордером № 925004 від 04 червня 2025 року), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано лише договір про надання послуг від 28.01.2025 № 1006, водночас не надано інших документів, які підтверджують фактичне надання послуг та/або понесення відповідних судових витрат (наприклад, акт виконаних робіт/наданих послуг, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, або платіжні документи). Наявність договору про надання правничих послуг свідчить лише про намір сторін надати правничі послуги (скористатися відповідними послугами) із встановленням відповідних зобов`язальних правовідношень, але не може бути доказом фактичного надання таких послуг. Оскільки стороною позивача не надано належних доказів в частині надання професійної правничої допомоги, позовні вимоги в частині стягнення відповідних судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: partial