Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в електронній формі через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № AM.10611735, забезпечений транспортний засіб Hyundai TUKSON, [NUMBER] . 31 жовтня 2022 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Hyundai TUKSON; [NUMBER] та транспортного засобу ВАЗ 21063; [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/15058/22 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. До ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 37 283,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21063; [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована за жодним обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом із ЦБД МТСБУ. Отже, сума, яка підлягає стягненню із відповідача, складає 37 283,00 грн. З огляду на вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 37 283,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2024 року цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації передано на розгляд за підсудністю до Перечинського районного суду Закарпатської області. Тринадцятого грудня 2024 року вказана справа надійшла на адресу Перечинського районного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим-суддею у ній визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді від 16 грудня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача Хаєцька О.С. не з`явилася, однак у позовній заяві одночасно просила розглянути справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подавав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Hyundai» модель «Tucson», реєстраційний номер [NUMBER] .\~ Першого лютого 2022 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № АМ.10611735, забезпечений транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] . Шостого березня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2023 року у справі № 308/15058/22, що набрала законної сили 06 березня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.\~\~ Вказаною постановою встановлено, що 31 жовтня 2022 року близько 19 год 20 хв [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», номерний знак [NUMBER] , в м. Ужгород по вул. Гагаріна, 139, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Першого листопада 2022 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового. У зв`язку з наведеним ПрАТ СК «ПЗУ Україна» склало страховий акт №22969/1, відповідно до якого вирішило нарахувати та виплатити страхове відшкодування в розмірі 37 283,00 грн. Як свідчить платіжна інструкція від 11 листопада 2022 року № 00085217 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило перерахування страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 37 283,00 грн. Поряд з цим, в ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як водія транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода за ч. 2 ст. 1187 ЦК України відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом. У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. У відповідно до ст. 559 та 1191 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.10611735 від 01 лютого 2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», як страховик транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , після виплати страхового відшкодування власнику такого автомобіля [PERSON] , набуло право в порядку про відшкодування шкоди в порядку регресу до винуватця ДТП відповідача [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, відтак позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18). Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати (сплачені з урахуванням положень ч. 3 ч. 4 Закону України «Про судовий збір»), що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved