Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

31.03.2025 року [PERSON] та [PERSON] через представника адвоката Деревянко Яну Романівну звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Гетьман Ліна Олександрівна, приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодова Людмила Анатоліївна, про визнання права власності за кожним із позивачів по 1/4 частки квартири [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249811535208, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , а також про їх витребування на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] відповідно з незаконного володіння від [PERSON] . Позовна заява\~обґрунтована тим,\~що 30.06.2012\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~було зареєстровано\~шлюб Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Бобринсцького\~районного управління\~юстиції у\~Кіровоградській області,\~актовий запис\~№27.\~Після шлюбу\~прізвище [PERSON] \~змінилося на\~ [PERSON] .\~Рішенням Бобринсцького\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 11.10.2016\~року у\~справі №383/819/16-ц\~шлюб між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~розірвано.\~За час\~шлюбу подружжям\~було придбано\~в інтересах\~сім`ї квартиру\~ [ADDRESS] ,\~яка є\~спільною сумісною\~власністю подружжя.\~ [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~із заявами\~про прийняття\~спадщини звернулись\~тільки позивачі,\~які є\~дітьми померлого.\~Однак приватним\~нотаріусом Кропивницького\~районного нотаріального\~округу Кіровоградської\~області Гетьман\~Ліною Олександрівною\~постановою від\~16.12.2024\~року відмовлено\~позивачам у\~видачі свідоцтв\~про право\~на спадщину\~за законом\~на вказану\~квартиру у\~зв`язку з\~відсутністю правовстановлюючого\~документу на\~квартиру на\~ім`я померлого.\~Зазначають,\~що син\~померлого [PERSON] \~та донька\~ [PERSON] неодноразово\~спілкувалися з\~ [PERSON] стосовно\~прийняттяспадщини відносно частини квартири, та домовилися щодо досудового врегулювання вказаного питання. Однак в супереч домовленостям, спадкоємцям стало відомо, що [PERSON] продала вищевказану квартиру [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2024 року. Відповідно до п.1.4 Договору купівлі-продажу від 12.12.2024 року, продавець стверджує, що квартира на момент укладання договору нікому іншому не подарована, іншим способом не відчужена, не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, інших прав щодо неї / третіх осіб немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена. А відповідно до п.1.6 продавець довела до відома покупця, а покупець взяла до уваги той факт, що відчужувана квартира являється її особистою приватною власністю, що підтверджено заявою від 12.12.2024 року. Отже [PERSON] відчужила зазначену квартиру, достеменно знаючи та розуміючи, що дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю її та померлого [PERSON] та є спадкоємці, які мають право на частку у вказаному майні. Так як квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.12.2013 року за час перебування в шлюбі з [PERSON] , який відповідно до п. 1.11 даного договору надав письмову заяву, що такий правочин укладається відповідно до дійсного та свідомого волевиявлення подружжя і повністю відповідає інтересам його сім`ї, то таке майно набуло статусу спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] , спадкоємці мають право на успадкування його частки у спільній сумісній власності, яка наразі відчужена з порушенням норм чинного законодавства (а.с.3-7). 07.05.2025 року від представника відповідачів адвоката Балюри Світлани Вікторівни надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачі заперечили проти задоволення позову та просить відмовити в його задоволенні (а.с.154-155). В обгрунтування заперечень зазначено, що після розірвання шлюбу у жовтні 2016 року [PERSON] не був позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частку спірної квартири, проте, це ним зроблено не було. За життя [PERSON] знав про державну реєстрацію на ім`я дружини спірного майна та повинен був передбачати наслідки цього, а саме те, що у разі його смерті він повинен мати належні та допустимі докази на підтвердження свого права власності на частку цього майна як набутого у шлюбі. При виділі частки із майна, що є у спільній чи сумісній власності, треба бути співвласником цього майна. [PERSON] не визнаний співвласником цього майна (яке значиться у реєстрах БТІ та електронних реєстрах, тобто не має державну реєстрацію), не мав зареєстрованого у законний спосіб права власності на це майно, тому не міг відмовлятися від того, чого не мав. Заяву про прийняття спадщини, які подали позивачі на спірну квартиру в частках, що є у спільній власності подружжя, не можливо нотаріусу видати, оскільки [PERSON] не здійснено виділ 1/2 частки в спільному майні подружжя. Таким чином, спірна квартира не увійшла до спадкового майна, з якого можливо було б виділити позивачам частки у спільному майні подружжя, тому нотаріус не зміг би видати їм свідоцтва про право власності на частку в спільній власності подружжя. [PERSON] при житті дав зрозуміти своєю поведінкою, що протягом семи років після розлучення з [PERSON] відмовляється від належних йому майнових прав. Тому поведінка [PERSON] суперечить добрій совісті, тому за таких обставин, майнові права припинилися. Ухвалою суду від 01.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на 1/4\~частки квартири\~ [ADDRESS] \~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна 249811535208,\~що належить\~на праві\~власності [PERSON] (а.с.40-43). Ухвалою суду від 10.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, витребувано докази за клопотанням представника позивачів (а.с.56-58). Ухвалою суду від 12.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 171-172). Позивачі та відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявились. Представник позивачів - адвокат Деревянко Я.Р. в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представника відповідачів адвокат Балюра С.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Усно заявила про застосування строків позовної давності так як [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] не пред`явив позов про поділ спірної квартири. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2012 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №27, у зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області свідоцтва про шлюб від 28.11.2013 року серія [NUMBER] . 20.12.2013 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М. та зареєстровано в реєстрі за №958, що підтверджується його копією (а.с.19-21), за пунктами 1.1, 1,2, 1.11 якого продавець передав належну йому на праві власності квартиру, а покупець прийняв квартиру та сплатив за неї обговорену грошову суму. Покупець підтвердив, що правочин укладається відповідно до дійсного та свідомого волевиявлення подружжя і повністю відповідає інтересам його сім`ї, що також підтверджується заявою її чоловіка [PERSON] . Відчужена квартира [ADDRESS] . На підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2013 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249811535208), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 15090450 від 20.12.2013 року (а.с. 21 зворот). Таким чином, під час шлюбу подружжям було придбано в інтересах сім`ї квартиру [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року у справі №383/819/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що 10.12.2016 року складено актовий запис, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00050252589 від 25.03.2025 року (а.с.28). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією виданого Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) свідоцтва про смерть від 22.06.2023 року серія [NUMBER] (а.с.22). Спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняли його син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями заяв про прийняття спадщини за законом від 18.08.2023 року (а.с.79, 86) та свідоцтв про їх народження, укладення шлюбу (а.с.25-27). З копії спадкової справи №12/2023, заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, що також та підтверджується листом приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Гетьман Л.О. від 04.03.2025 року (а.с. 23, 77-151). [PERSON] на час смерті мав зареєстроване місце проживання в спірній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , якого знято з реєстрації 22.06.2023 року в зв`язку зі смертю, що підтверджується копією листа Бобринецької міської ради №03-42/797/02 від 05.07.2023 року (а.с.95). 12.12.2024 року [PERSON] продала вищезазначену спірну квартиру [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Людмилою Анатоліївною (а.с.29-30), на підставі якого 12.12.2024 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності, що підтверджується Інформацією з вказаного реєстру згідно інформаційної довідки №419006711 від 21.03.2025 року (а.с.31-32). Відповідно до п.1.4 договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2024 року, продавець стверджує, що квартира на момент укладання договору нікому іншому не подарована, іншим способом не відчужена, не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, інших прав щодо неї / третіх осіб немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена. Відповідно до п.1.6 договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2024 року продавець довела до відома покупця, а покупець взяла до уваги той факт, що відчужувана квартира являється її особистою приватною власністю, що підтверджено заявою від 12.12.2024 року. В п.1.2 договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2024 року міститься посилання зокрема на належність продавцю відчужуваної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М. 20.12.2013 року. Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Гетьман Ліною Олександрівною від 16.12.2024 року відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану квартиру у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру на ім`я померлого, що підтверджується її копією (а.с.24). Щодо належності спірного майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того, хто її спростовує. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Крім того,\~відповідно до\~статті 370\~ЦК України\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 2 статті 369 ЦК України\~ встановлено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, в порядку спадкування за законом до позивачів [PERSON] та [PERSON] перейшли права [PERSON] на зазначену спірну квартиру в день смерті останнього, а саме [INFO] , зокрема право на надання згоди на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном. Щодо способу захисту порушеного права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які на її думку необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним легітимній меті. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial