Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що від перебування з відповідачем у шлюбних відносинах є малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Батьком дітей в свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON] . В травні 2025 року відповідач залишив сім`ю і з того часу між сторонами припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, [PERSON] іноді надає позивачці матеріальну допомогу на її утримання та утримання дітей, оскільки позивачка не працює і займається доглядом за дітьми, але цих коштів недостатньо, тому позивачка вирішила звернутись до суду із позовом про їх примусове стягнення. Позивачці відомо, що [PERSON] має двох неповнолітніх дітей від [PERSON] , [INFO] , а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але адреса їх місця реєстрації позивачці невідома. Ухвалою судді від 02.09.2025 провадження у справі відкрито у спрощеному позовному провадженні, враховуючи наданий відповідачу час для подання відзиву, перше судове засідання призначено на 01.10.2025. 01.10.2025 від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 01.10.2025 розгляд справи відкладено на 29.10.2025, у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою судді від 29.10.2025 розгляд справи відкладено на 17.11.2025 у зв`язку з неявкою відповідача, виклик відповідача здійснено засобами поштового зв`язку та через розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України . Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином у порядку ч.5 ст.128 та ч.5 ст.272 ЦПК України засобами поштового зв`язку, з розписки, повернутої до суду, вбачається, що позивачка отримувала судові повістки 08.09.2025, 18.10.2025 та 12.11.2025, які засвідчені її власноручним підписом. Відповідач у судове не прибув, судове повідомлення направлялося засобами поштового зв`язку, проте конверт повернувся до суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Відповідач повідомлявся про розгляд справи через розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідно до п.1 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку. Крім того, відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач не надав до суду відзиву на позовну заяву. Суддя у порядку статей 280 та 281 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступних обставин. Приписи статті 180 Сімейного кодексу України вказують на те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту зазначених норм слідує, що для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини суду необхідно встановити з ким із батьків проживає дитина та відповідно визначити на користь кого із батьків слід стягнути аліменти на утримання дитини. З матеріалів справи слідує, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - є сторони по справі, про що свідчать копії свідоцтва про народження: серії [NUMBER] (копія повторного свідоцтва), видане Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 61 від 01.02.2024 (а.с.10) та серії [NUMBER] видане Златопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області, актовий запис № 09 від 29.01.2025 ( а.с.8,10). Позивачка у своєму позові зазначає, що з відповідачем по справі, [PERSON] , перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В травні 2025 року відповідач залишив сім`ю і з того часу між сторонами припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, [PERSON] іноді надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей та на неї, оскільки позивачка не працює і займається доглядом за дітьми, але цих коштів недостатньо, тому вона вирішила звернутись до суду із позовом про їх примусове стягнення. Відповідачем не надано доказів на спростування цих обставин. Тому, враховуючи найкращі інтереси дитини, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосовно розміру аліментів, які слід стягнути на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У своєму позові позивачка просить стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі чатини усіх видів заробітку відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач перебуває у працездатному віці, та може сплачувати аліменти на утримання дітей. За такого, з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (зі змінами в законодавстві) щомісяця, починаючи стягнення з 11.07.2025 до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved