Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

До Пересипського районного суду м. Одеси через систему «Електронний суд» звернувся [PERSON] ( [ADDRESS] ), заінтересовані особи [PERSON] ( [INFO] , громадянка [ADDRESS] ), заінтересована особа Пересипський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)\~код ЄДРПОУ: 37947480, місцезнаходження: вул. Десантний бульвар, буд.14, м.Одеса), про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Заявник стверджує, що [PERSON] ,\~чоловічої статі,\~який народився\~ [INFO] на тимчасово\~окупованій території,\~а саме\~в м.\~Сімферополь,\~Автономної Республіки Крим,\~Україна,\~від батьків:\~-\~мати [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянка РФ,\~та -\~батько [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянин України. Батьки дитини\~перебувають у\~шлюбі за\~актовим записом\~№628,\~укладеного 12\~квітня 2016\~року та\~зареєстрований Симферопольським\~районним відділом\~записів актів цивільного стану\~Департаменту записів\~актів цивільного\~стану Міністерства\~юстиції Республіки Крим,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~від 12.04.2016 року, доданим до заяви. Дитина Заявника - [PERSON] , [INFO] , народився на тимчасово окупованій території, а саме в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, дані факти підтверджуються: - свідоцтвом про народження від 18.05.2021 року серія [NUMBER] виданого органом окупаційної влади та обмінною картою пологового будинку Сімферопольської міської лікарні №345702 форми «113/у. Оскільки отримати свідоцтва про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки народження дітей відбулося на тимчасово окупованій території України, де відсутня можливість отримання офіційних документів, які могли б бути прийняті для реєстрації . Встановлення факту\~народження необхідно\~заявнику для\~отримання свідоцтва\~про народження\~та подальшого\~оформлення закордонного\~паспорту на\~дитину. В судове засідання заявник та його представник не з`явився, проте у поданій заяві представник заявника просить розглянути справу у його відсутність. Представники Пересипського Відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи повідомлялись. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [INFO] у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, народився громадяни України [PERSON] . Вищевказаним факт підтверджується копіями документів, які були видані на окупованої території, а саме свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого органом окупаційної влади Сімферопольським відділом ЗАГС та обмінною картою пологового будинку Сімферопольської міської лікарні №345702 форми «113/у. Відповідно до поданих документів батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а матір`ю дитиною є [PERSON] , [INFO] , громадянка Російської Федерації, що зареєстрована [ADDRESS] . В зв`язку з чим, актовий запис про народження дитини видано видане на окупованої території, то зареєструвати народження дитини в Україні заявник не має можливості. Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про реєстрацію шлюбу особи, виданих органами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливість збору доказів реєстрації шлюбу особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Судом встановлено, що батьки дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на час народження дитини, а саме [INFO] перебували у шлюбі за актовим записом №628, укладеного 12 квітня 2016 року та зареєстрований Симферопольським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.04.2016 року, доданим до заяви. Згідно ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Враховуючи вищевказані принципи міжнародного права, суд визнає, що [PERSON] [INFO] народився у подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Outcome: approved