Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-13 00:00:00

До Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси через\~систему «Електронний\~суд» надійшла\~позовна заява\~від представника\~позивачки [PERSON] \~ адвоката\~Ганчевої М.А.\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.11.2009 р. між сторонами зареєстровано шлюб. Сторони припинили спільне проживання через різні погляди на життя, сімейні цінності, виховання дітей, втрату почутті, перестали вести спільне господарство та спільний бюджет. Від шлюбу народилось троє дітей, які залишились проживати з позивачкою, але відповідач самоусунувся, що стало підставою для звернення до суду також з вимогами про стягнення аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 р. позовна заява надійшла у провадження до судді [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 22.05.2025 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, щодо стягнення аліментів просить розглянути відповідно до чинного законодавства. 28.05.2025 р. на підставі Розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси здійснено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справа передана на розгляд судді Донцова Д.Ю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 07.10.2025 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлено, що 07.11.2009 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по місті Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області складено актовий запис №319, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно Бучинським відділом державної реєстації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 11.06.2025 р. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, діти проживають з позивачем, враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. У батьків [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи визнання позову відповідачем та заявлений розмір аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення [PERSON] повноліття, а після досягнення [PERSON] повноліття, аліменти на утримання [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до моменту досягнення [PERSON] , а після досягнення [PERSON] повноліття, аліменти на утримання [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до моменту досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат. Згідно платіжної інструкції від 29.04.2025 року №1451-7188-9995-7492, позивачка сплатила судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині розірвання шлюбу у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивачі у справах про стягнення аліментів оплату та додаткових витрат на дитину звільнені від сплати судового збору, суд вважає за доцільне покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 968,96 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved