Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

26 червня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 21846-08/2024 у сумі 45450 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень, заборгованості по штрафам у розмірі 7500 гривень, разом з судовими витратами (а. с. 1-5). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 18 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №21846-08/2024, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідачки. 27 листопада 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу № 27112024/2 у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27 листопада 2024 року до договору факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 45450 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень, заборгованості по штрафам у розмірі 7500 гривень. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З 27 листопада 2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Прохає стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 21846-08/2024 у сумі 45450 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень, заборгованості по штрафам у розмірі 7500 гривень, разом з судовими витратами. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 35), копія якої надіслана учасникам справи 21 серпня 2025 року за вихідним № 20084/25-вих/2/204/3488/25 (а. с. 36). 24 вересня 2025 року на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», яким на адресу відповідачки направлялася копія ухвали суду від 21 серпня 2025 року, що в свою чергу є належним повідомленням. Станом на дату розгляду справи відповідачкою відзив на позовну заяву до суду не подано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, на підставі вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 21846-08/2024 (а. с. 6-9), відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Строк кредиту 120 днів. Дата погашення кредиту 15 грудня 2024 року. Денна процентна ставка 1,50% та застосовується в межах строку кредитування. Відповідно до умов п. 1.6. вказаного договору, кредит надається клієнту у безготівковій форму у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-74хх-хххх-0605. Сторонами було підписано Графік платежів, яким погоджено детальні дати повернення кредиту та сплати процентів, реальної річної процентної ставки та визначення загальної вартості кредиту (а. с. 10). 18 серпня 2024 року відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту від ТОВ «Стар Файненс Груп» (а. с. 11 та на звороті) . 27 листопада 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27112024/2 (а. с. 12-13 та на звороті), відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою, управління кредитом), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до вимог п. 1.2 вищевказаного Договору, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Як убачається з матеріалів справи, Акт прийому-передачі реєстру боржників підписаний сторонами 27 листопада 2024 року (а. с. 14). Згідно із Реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року (а. с. 15) позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 21846-08/2024 у сумі 45450 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень, заборгованості по штрафам у розмірі 7500 гривень. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 21846-08/2024 від\~18\~серпня 2024\~року,\~за період\~з 27\~листопада 2024\~року по\~30\~квітня 2025\~року,\~за відповідачкою\~перед позивачем\~утворилася заборгованість\~станом на\~30\~квітня 2025\~року у\~сумі 45450\~гривень,\~яка складається\~із заборгованості\~за основною\~сумою боргу\~у розмірі\~15000\~гривень,\~заборгованості по\~відсоткам у\~розмірі 22950\~гривень,\~заборгованості по\~штрафам у\~розмірі 7500\~гривень (а. с. 16). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику у\~строк та\~в порядку,\~що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Як убачається зі змісту кредитного договору №21846-08/2024 від 18 серпня 2024 року сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачкою не спростовано того, що вказаний кредитний договір нею був підписаний в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а отже остання погодилася зі всіма умовами та правилами даних договорів, умовами кредитування, графіком повернення, відсотками за користування кредитними коштами. Факт користування відповідачкою кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачкою належними доказами. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Як убачається із позовної заяви, позивач прохає стягнути заборгованість з відповідачки, право вимоги за якою була відступлена йому первісним кредитором у сумі 45450 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень, заборгованості по штрафам у розмірі 7500 гривень. Так, пунктом 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином,\~нараховані первісним\~кредитором у\~період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні, штрафних санкцій (неустойки) за прострочення виконання зобов`язання з відповідачки за кредитним договором є неправомірним та підлягають списанню кредитодавцем. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження\~переходу права\~первісного кредитора\~за кредитним\~договором №\~21846-08/2024 від\~18\~серпня 2024\~року позивачем надано суду договір факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року, що був укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а. с. 12-13 та на звороті), Акт прийому-передачі реєстру боржників підписаний сторонами 27 листопада 2024 року (а. с. 14) та Витягу з реєстру боржників від 27 листопада 2024 року до договору факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року (а. с. 15). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. ТОВ «Стар Файненс Груп» із [PERSON] було укладено кредитний договір, право вимоги за яким перейшло до позивача. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідачка заявлені позивачем вимоги не спростувала. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 21846-08/2024 від 18 серпня 2024 у сумі 37950 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень та заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує\~право на\~справедливий і\~публічний розгляд\~справи упродовж\~розумного строку\~незалежним і\~безстороннім судом,\~встановленим законом,\~при визначенні\~цивільних прав\~і обов`язків\~особи чи\~при розгляді\~будь-якого\~кримінального обвинувачення,\~що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 21846-08/2024 від 18 серпня 2024 року у сумі 37950 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень та заборгованості по відсоткам у розмірі 22950 гривень. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у розмірі 83,50 % від заявленої суми, виходячи із розрахунку 37950*100/45450, то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2528 гривень 38 копійок, виходячи із розрахунку 3028*83,50/100. На підставі викладеного,

Outcome: partial