Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Міський голова Городнянської міської ради Андрій Богдан, діючи в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому просив відібрати у відповідачки малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка [PERSON] має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Відповідачка не забезпечує дітей належним харчуванням та відповідними умовами проживання, не займається вихованням та утриманням своїх дітей, зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. У зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей відповідачки, 07.11.2024 виконавчим комітетом Городнянської міської ради було прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від їх матері [PERSON] . З 08.11.2024 малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку Служби у справах дітей Городнянської міської ради як діти, які залишились без батьківського піклування, у зв`язку з їх відібранням від матері без позбавлення батьківських прав. Наразі діти влаштовані на тимчасовий догляд та виховання у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Позивач вказує, що Служба у справах дітей Городнянської міської ради у 2024 році ініціювала питання щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 у справі №\~732/1997/24, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2025 року, у задоволенні вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовлено, при цьому судом попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей. Однак, як стверджує позивач, жодних висновків відповідачкою не зроблено та не досягнуто будь-яких позитивних змін у поведінці останньої. [PERSON] і надалі продовжує ухилятися від виконання свої обов`язків по вихованню та утриманню своїх дітей, належні умови проживання для дітей так і не створені, за час перебування дітей у патронатній родині відповідачка їх не відвідувала, лише декілька разів спілкувалася з ними в телефонному режимі, наміру забрати дітей в сім`ю не виявляла. Виконавчим комітетом Городнянської міської ради №\~405 від 24.09.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності відібрання малолітніх дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим орган опіки та піклування Городнянської міської ради звертається до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 10 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за адресою місця її реєстрації: [ADDRESS] . Згідно із відміткою поштового відділення зв`язку поштове відправлення з судовою повісткою про виклик у підготовче судове засідання на 29.10.2025 не отримано адресатом, наявні відмітки, що адресат відсутній за вказаною адресою, поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 07.11.2025 отримане адресатом (а.\~с. 54, 67). Від відповідачки відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи останній повідомлений належним чином. 30.10.2025 на адресу суду надійшло клопотання від [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, заявлені позивачем вимоги підтримує. Крім того, у клопотанні [PERSON] вказав, що за час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в патронатній сім`ї (з 18.11.2024 і по теперішній час) матір дітей [PERSON] дітей не відвідувала, матеріально не підтримувала, подарунків не дарувала, телефонувала дуже рідко, однак під час розмови не цікавилася ані життям дітей, ані здоров`ям. У липні 2025 року [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що має бажання спілкуватися з дітьми по телефону, але щоб діти і надалі проживали у патронатній сім`ї. У серпні 2025 року під час розмов з дітьми [PERSON] обіцяла приїхати та забрати їх додому, проте так цього і не зробила. У подальшому, під час чергової телефонної розмови з дітьми, у зв`язку з агресивною поведінкою співмешканця [PERSON] [PERSON] , діти відмовилися від подальшого спілкування. Після 1 вересня 2025 року [PERSON] з дітьми не спілкувалася. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, з`ясувавши третьої особи, допитавши свідків,\~дослідивши письмові\~докази,\~визначившись із\~нормою права,\~яка підлягає\~застосуванню,\~суд дійшов\~наступного висновку. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] (а. с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] (а. с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади від 08.11.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). За цією ж адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 14, 15). У зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей відповідачки, 07.11.2024 виконавчим комітетом Городнянської міської ради було прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від їх матері [PERSON] (а. с. 7). Наказом в.о. начальника Служби у справах дітей Городнянської міської ради Н. Григоренко №21 від 08.11.2024 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, у зв`язку з їх відібранням у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а. с. 16). Дослідженням розпорядження голови Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області Леоніда Душі від 18.11.2024 №160 встановлено, що з метою захисту прав та інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] було прийнято рішення про тимчасове влаштування останніх на тимчасовий догляд та виховання у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 28). 18 листопада 2024 року між Батуринською міською радою Ніжинського району Чернігівської області в особі міського голови Душі Леоніда Леонідовича і громадянина [PERSON] (патронатного вихователя) та Городнянською міською радою Чернігівського району Чернігівської області в особі міського голови Богдана Андрія Івановича укладено договір про патронат над дитиною, відповідно до умов якого патронатний вихователь у порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується забезпечувати надання послуг з тимчасового догляду, виховання та реабілітації дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштованих до сім`ї патронажного вихователя [PERSON] Батуринською міською радою, відповідно до розпорядження від 18.11.2024 №160 на час подолання чи мінімізації дітьми складних життєвих обставин (а. с. 30-35). Відповідно до наказу начальника Служби у справах дітей Батуринської міської ради К. Дорош від 18.11.2024 №57 малолітніх [PERSON] та [PERSON] передано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (а. с. 28, 29). 19 травня 2025 року між Батуринською міською радою Ніжинського району Чернігівської області в особі секретаря Батуринської міської ради Тарасенко Тамари Володимирівни і громадянина [PERSON] (патронатного вихователя), помічником патронажного вихователя [PERSON] та Городнянською міською радою Чернігівського району Чернігівської області в особі міського голови Богдана Андрія Івановича укладено додатковий договір №2 до договору про патронат над дитиною від 18.11.2024, відповідно до умов якого, сторони згодили включити до договору про патронат над дитиною від 18.11.2024 третьою стороною помічника патронатного вихователя [PERSON] та у зв`язку з чим доповнити зміст договору про патронат новим розділом, що стосується умов залучення помічника патронажного вихователя до надання послуги патронату над дитиною та оплати його роботи. Відповідно до умов додаткового договору №2 від 19.05.2025 помічник патронажного вихователя надає послугу патронату над дитиною на підставі розпорядження голови Батуринської міської ради від 18.11.2024 №160 «Про влаштування дітей в сім`ю патронатного вихователя», строк надання послуги з 20.05.2025 по 20.08.2025 (а. с. 36-39). З листа голови Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області Леоніда Душі від 21.08.2025, адресованого голові Городнянської міської ради Андрію Богдану, убачається, що оскільки постановою Чернігівського апеляційного суду від 19.06.2025 рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 про відмову у позові щодо позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено без змін, то остання зобов`язана виконувати свої обов`язки та піклуватися про дітей. [PERSON] була повідомлена про закінчення терміну перебування дітей у патронатній родині та про необхідність забрати дітей на виховання у свою сім`ю, однак станом на 21.08.2025 жодних дій з цього приводу [PERSON] не вчинила. У зв`язку з чим, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , міський голова просив посприяти у влаштуванні дітей та розглянути можливість притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до її малолітніх дітей (а. с. 39). Як убачається зі змісту Додаткового договору №3 до договору про патронат над дитиною від 18.11.2024, укладеного 21.08.2025 між Батуринською міською радою Ніжинського району Чернігівської області в особи голови Батуринської міської ради [PERSON] і громадянина [PERSON] (патронатного вихователя), помічником патронатного вихователя [PERSON] та Городнянською міською радою Чернігівського району Чернігівської області в особі секретаря Городнянської міської ради Більської Світлани Анатоліївни, сторони договору узгодили включити до договору про патронат над дитиною від 18.11.2024 третьою стороною помічника патронажного вихователя [PERSON] та у зв`язку з чим доповнити зміст договору про патронат новим розділом, що стосується умов залучення помічника патронатного вихователя до надання послуги патронату над дитиною та оплати його роботи. Відповідно до умов додаткового договору №3 від 19.05.2025 помічник патронатного вихователя надає послугу патронату над дитиною на підставі розпорядження голови Батуринської міської ради від 18.11.2024 №160 «Про влаштування дітей в сім`ю патронажного вихователя», строк надання послуги з 21.08.2025 по 21.11.2025 (а. с. 40-42). Розпорядженням голови Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області Леоніда Душі від 21.08.2025 №105 строк перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя продовжено до 21 листопада 2025 року (а. с. 43). З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 17.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що на час перевірки умови проживання в будинку незадовільні: у будинку прохолодно, не прибрано, спальні місця для дітей не облаштовані, відсутня постільна білизна, місце для навчання дітей, особисті речі та дитячі іграшки відсутні, продукти харчування в дуже обмеженій кількості. У ході бесіди [PERSON] повідомила, що за час перебування її малолітніх дітей у патронатній родині вона їх жодного разу не відвідувала, не цікавилась їх життям, та не ініціювала питання щодо їх повернення у сім`ю (а. с. 18). З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 22.07.2025 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що на час перевірки умови для виховання та розвитку дітей не створені: відсутні спальні місця для дітей та місце для навчання, немає дитячого одягу та взуття, продуктами харчування сім`я не забезпечена. У вказаному будинку проживають: [PERSON] (батько [PERSON] ), [PERSON] та її співмешканець [PERSON] . Крім того, під час перевірки встановлено, що дорослі часто зловживають алкогольними напоями, ніхто з них не працює, сім`я живе за рахунок пенсії [PERSON] . Під час бесіди [PERSON] повідомила, що вона усвідомлює, що їй треба забрати дітей з патронатної родини, але вона не має бажання цього робити, їй достатньо спілкуватися з ними по телефону (а. с. 19, 20-27). З характеристики старости Смичинського старостинського округу Городнянської міської ради Юлії Новик від 25.08.2025 убачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] постійної роботи не має, останнім часом зловживає алкогольними напоями, постійно змінює співмешканців, на зауваження реагує грубо та неадекватно. Під час відвідування [PERSON] в будинку постійно не прибрано, брудна та не застелена постіль, брудний посуд, продукти харчування та приготована їжа відсутні. Згідно з інформацією, наданою КУ «Центр надання соціальних послуг» Городнянської міської ради від 25.08.2025, сім`я [PERSON] з 2021 року є отримувачем соціальних послуг як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах через низький виховний потенціал матері, відсутність навичок ведення домашнього господарства та догляду за дітьми, складні соціально-побутові умови та невиконання матір`ю батьківських обов`язків. У грудні 2022 року надання соціальних послуг родині було припинено у зв`язку зі зміною місця проживання та переїзду до м. Біла Церква. У лютому 2023 року [PERSON] з дітьми повернулася на постійне проживання до с. Смичин Чернігівського району. Під час здійснення оцінювання потреб сім`ї були визначені основні проблемні питання та з березня 2023 року родині надавалася послуга соціального супроводу з метою мінімізації та подолання складних життєвих обставин. Під час здійснення соціального супроводу родини [PERSON] фахівцями центру постійно здійснювалися візити до родини, проводилися профілактичні бесіди з матір`ю щодо виконання нею батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання та повноцінного розвитку дітей, ведення домашнього господарства та здорового способу життя, влаштування старшого сина до навчального закладу, а дочки до садочка. Також фахівцями центру надавалася допомога в оформленні необхідних документів для отримання державних соціальних виплат та коштів від благодійних фондів, надавалася гуманітарна допомога у вигляді одягу колишнього вжитку. Однак під час здійснення соціального супроводу порушувалися умови договору про надання соціальних послуг через те, що протягом 2023-2024 р.р. [PERSON] з дітьми постійно змінювала місце свого проживання, що унеможливлювало надання соціальних послуг та соціального супроводу. За час перебування дітей у патронатній родині, фахівці спільно з працівниками Служби у справах дітей Городнянської міської ради та інспектором сектору ювенальної превенції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області систематично відвідували сім`ю, однак під час візитів покращення житлово-побутових умов для дітей не спостерігалось, все також відсутні спальні місця для дітей та місця для занять, відсутні постільна білизна, засоби гігієни, іграшки, книжки відповідно до віку дітей, сезонний одяг не придбаний, речі, які є в наявності потребують оновлення, продукти харчування в обмеженій кількості, готових страв не було. Подвір`я біля будинку заросло бур`яном, дровами на зимовий період родина не забезпечена. Неодноразові бесіди та рекомендації щодо ведення домашнього господарства, створення належних умов для проживання та розвитку дітей, ведення здорового способу життя не дали жодних результатів, оскільки [PERSON] не прислуховується до порад та рекомендацій фахівців із соціальної роботи. На даний час родина під соціальним супроводом не перебуває (а. с. 46-47). Згідно з повідомленням Служби у справах дітей Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області від 26.08.2025 №01-09/79 за час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в сім`ї патронажного вихователя [PERSON] та [PERSON] в м. Батурин, матір дітей [PERSON] життям та здоров`ям дітей не цікавилась, не приїздила, подарунків не присилала, матеріально не допомагала. У ході телефонної розмови у липні 2025 року повідомила, що дітей забирати не збирається, а хоче спілкуватися з ними по телефону. Під час телефонної розмови 23.08.2025 [PERSON] та її співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння, вели себе агресивно, у зв`язку з чим діти відмовились від подальшого спілкування з матір`ю (а. с. 45). З висновку органу опіки та піклування Городнянської міської ради Чернігівської області про доцільність відібрання малолітніх дітей у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради від 24.09.2025 №405, убачається, що 06.11.2024 на підставі повідомлення старости Смичинського старостинського округу [PERSON] про неналежний догляд дітей матір`ю [PERSON] , за участю фахівців із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг», представників Служби у справах дітей Городнянської міської ради та поліції, на підставі Актів проведення оцінки рівня безпеки дитини, відбулося вилучення дітей із родини матері [PERSON] . На час візиту діти були брудні та занедбані, у будинку були відсутні продукти харчування, постільної білизни на спальних місцях не було, помешкання перебувало в антисанітарному стані. Матір дітей та її співмешканець мали візуальні ознаки алкогольного сп`яніння та поводилися агресивно. Питання виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. Родина з 22.02.2021 перебуває на обліку у КУ «Центр надання соціальних послуг» Городнянської міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом, однак за весь час надання підтримки та соціальних послуг матір так і не створила належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей. Служба у справах дітей Городнянської міської ради у 2024 році ініціювала питання щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 у справі 732/1997/24, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2025 року, у задоволенні вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовлено, при цьому судом попереджена [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей. За час перебування дітей у родині патронатного вихователя, [PERSON] життям та здоров`ям дітей не цікавилась, не приїздила, подарунків не присилала, матеріально не допомагала, повідомила, що дітей забирати не збирається. Оскільки [PERSON] не змінила ставлення до виховання своїх дітей та свою поведінку, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а. с. 4-5, 6). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є старостою Смичинського старостинського округу № 12 та показала, що родина [PERSON] перебувала на обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, і коли був живий батько малолітніх дітей, то родина жила більш-менш добре, але після його смерті відповідачка почала частіше зловживати алкогольними напоями, вести аморальний спосіб життя, постійно змінювала співмешканців. Свідок вказала, що відповідачка перестала водити дітей в школу та у садок, взагалі не приділяла їм увагу, не цікавилася їхнім здоров`ям, а весь час була зайнята своїм особистим життям та спілкуванням з чоловіками. [PERSON] неодноразово пропонувалася допомога у заготівлі на зиму дров та у оформленні фінансових соціальних виплат, але вона продовжувала це ігнорувати, а отримані кошти витрачала на своє задоволення. [PERSON] город біля будинку не обробляє, продукти харчування відсутні, у будинку брудно, занедбано, речі розкидані, агресивно реагувала на зауваження під спілкування із свідок та іншими представниками громади, і за останній рік ситуація тільки погіршувалася. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є директором КУ «Центр надання соціальних послуг» та зазначила, що [PERSON] з 2021 року отримувала соціальну допомогу у зв`язку із складними життєвими обставинами, але через порушення нею умов договору, у квітні 2024 року виплати були припинені. Свідок повідомила, що умови проживання у будинку [PERSON] вкрай жахливі, а саме відсутні продукти харчування, не приготована їжа, брудно, холодно, речі розкидані, сезонний одяг для дітей відсутній, [PERSON] навіть не скористалася наданим безкоштовним для дітей одягом, облаштовані спальні місця для дітей відсутні, іграшок немає. Свідок показала, що протягом 2021-2025 років до родини [PERSON] було здійснено 45 візитів, але реакція та поведінка [PERSON] на працівників установи соціальних послуг та [PERSON] старостату була агресивною, неналаштованою на спілкування, іноді вона не впускала нікого до будинку. Вцілому свідок повідомила про відсутність будь-якого інтересу [PERSON] до своїх дітей, про повну її байдужість до здоров`я та життя дітей, а також у небажанні [PERSON] змінити спосіб свого життя, зокрема знайти можливість повернути дітей додому, знайти роботу та перестати вживати спиртні напої. Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 5 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно із частинами 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині 1 статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Відповідно до ч. 3 ст.170 СК України під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відібрання дитини це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Статтею 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція) визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 6 Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (стаття 19 Конвенції). Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом, на підставі наданих позивачем доказів, показань свідків встановлений факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідачка належним чином не займається вихованням своїх дітей, не бажає та неспроможна виконувати свої батьківські обов`язки, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, їх здоров`я, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на фізичний розвиток її дітей, як складову виховання. На переконання суду, підстави для відібрання дітей у відповідачки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, які існували на момент їх відібрання на підставі рішення виконавчого комітету Городнянської міської ради від 07.11.2024, продовжують існувати, відповідачка не змінила своє ставлення до виховання своїх дітей та не зацікавлена у їх поверненні до сім`ї. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід відібрати від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав щодо дітей, оскільки такий захід буде вчинений з метою соціального захисту малолітніх дітей відповідачки та якнайкращого забезпечення їх інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у разі відібрання дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Зазначене повністю узгоджується із положеннями частин 4, 5 ст. 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. За таких обставин, та беручи до уваги те, що оскільки батько дітей [PERSON] , помер [INFO] , в матеріалах справи відсутні заяви від будь-яких родичів дітей щодо передання їм останніх, а тому [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід передати органу опіки та піклування Городнянської міської ради Чернігівської області, для їх подальшого влаштування. Крім того, слід зауважити, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. З урахуванням наведеного з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави за розгляд даної справи в розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved