Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви Через підсистему\~«Електронний суд»\~Приватне акціонерне\~товариство «Страхова\~група «ТАС»\~(далі\~ ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 50\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС» зазначило, що ними було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 9965563, транспортного засобу (далі ТЗ) «Iveco Daily», д.н.з. [NUMBER] . Позивач вказує, що 08 квітня 2022 року о 09 год. 30 хв. по вул. Микулинецька, 80, в м. Тернополі сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Iveco Daily», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок цієї ДТП було пошкоджено ТЗ «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року (справа №\~607/4673/22), відповідача у цій справі визнано винним у вчиненні ДТП. Крім того, оскільки у власника пошкодженого ТЗ «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , наявний поліс страхування він звернувся з повідомленням про ДТП. ПрАТ «СГ «ТАС» посилається на те, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ, та ремонтну калькуляцію №\~07117_28 від 21 квітня 2022 року, вартість ремонту якого становить 52\~500 грн. Таким чином, на підставі отриманих документів та заяви про страхове відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» затверджено страховий акт №\~08805/28/922 від 22 квітня 2022 року на суму 50\~000 грн, яку було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №\~263648 від 26\~квітня 2022 року. Враховуючи те, що [PERSON] керував ТЗ без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, на підставі підпункту «б» підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі Закон №\~1961) відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 50\~000 грн. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею\~178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористався. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025\~року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.\~35, 36). Позивач ПрАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явилося, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с.\~37, 44), однак, через підсистему «Електронний суд» представник позивача надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили (а.с.\~39, 40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №\~0610250021553, №\~0610256255963, №\~0610271918901, №\~0610281014490, де вказано «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.\~42, 45). Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої). Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа №\~760/25978/13-ц). Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було зазначено, представник позивача скористався вимогами зазначеної норми. Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №\~361/8331/18). Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 08 квітня 2022 року о 09 год. 30 хв. трапилася ДТП за участю ТЗ: «Iveco Daily», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , про що свідчить повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 11 квітня 2022 року, подане [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с.\~12, 13) та заявою про страхове відшкодування від 20\~квітня 2022\~року (а.с.\~24). [PERSON] належить на праві приватної власності ТЗ «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.\~14, 15). ТЗ «Iveco Daily», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СГ «ТАС» з 13 травня 2021 року по 12 травня 2022 року, що підтверджується полісом №\~АР 9965563 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сума за шкоду заподіяну майну 130\~000 гривень; розмір франшизи 2\~500 гривень (а.с.\~6, 7). 11 квітня 2022 року було проведено огляд ТЗ та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , представником страховика [PERSON] , в якій вказані пошкодження внаслідок ДТП, яке мало місце 08 квітня 2022\~року (а.с.\~16, 17). Відповідно до ремонтної калькуляції №\~07117_28 від 21 квітня 2022 року, ТЗ «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , вартість ремонту становить 96\~512,49 грн. Вирахування зношення запчастин (НЗС) у розмірі 70,00% становить 44\~012,49 грн. Загальна сума (після вирахувань) 52\~500 грн (а.с.\~18 23). Згідно зі страховим актом №\~08805/28/922 від 22 квітня 2022 року та розрахунку суми страхового відшкодування (додаток 1), ПрАТ «СГ «ТАС» прийнято рішення про страхову виплату [PERSON] у розмірі 50\~000 грн, франшиза 2\~500 грн (а.с.\~25, 26). Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №\~263648 від 26 квітня 2022 року, платник ПрАТ «СГ «ТАС», отримувач [PERSON] , оплатив 50\~000 грн, призначення платежу: страхове відшкодування за Договором №\~АР9965563 від 12 травня 2021 року, [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , т/з «Volkswagen LT35», д.н.з. [NUMBER] , без ПДВ (а.с.\~27, 28). Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року (справа №\~607/4673/22), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.\~8, 9). Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року (справа №\~607/4675/22), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці (а.с.\~10, 11). Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №\~9-зп). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950\~року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (перше речення пункту 1). Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На момент виникнення спірних правовідносин питання у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України були унормовані Законом №\~1961. Як вказано у пункті 1.1. статті 1 Закону №\~1961 (у редакції чинній на момент ввиникнення спірних правовідносин)\~ страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. У пункті 1.3. Закону №\~1961 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно пункту 1.4. статті 1 Закону №\~1961 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом\~або рішенням суду. У статті 6 Закону №\~1961 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України). Згідно статті 5 Закону №\~1961 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до статті 108 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року №\~1909-IX страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Слід зазначити, що згідно статті 38 Закону №\~1961 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Законом №\~1961 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначені обов`язки учасників ДТП (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року (справа №\~607/4675/22), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що останньому постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 29 липня 2021 року у ВП №\~14702915, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №\~2-3289 від 21 серпня 2009 року. Як вказано\~у підпункті\~«б» підпункту\~38.1.1.\~пункту 38.1.\~статті 38\~Закону №\~1961\~(у\~редакції\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин)\~страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Таким чином, у ПрАТ «СГ «ТАС» виникло право вимоги (регресного позову) до [PERSON] внаслідок ДТП, яка сталася 08 квітня 2022 року о 09 год. 30 хв., через наявність його вини у цій ДТП, що встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року (справа №\~607/4673/22). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказано у статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі належним чином досліджених та проаналізованих доказів, з урахуванням вищенаведених приписів законодавства України, дійшов висновку про те, що позов ПрАТ «СГ «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає задоволенню. Відповідно до\~частини першої,\~пункту 1\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи той факт, що позов про стягнення грошових коштів внаслідок ДТП в порядку регресу задоволений у повному обсязі, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3\~028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №\~43526 від 26 березня 2025 року (а.с.\~31), обов`язок щодо сплати судового збору на користь ПрАТ «СГ «ТАС» у розмірі 3\~028 (три тисячі двадцять вісім) грн, слід покласти на [PERSON] .

Outcome: approved