Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

У червні 2025 року представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІН ФІНАНС" Романенко М.Е. звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області через систему "Електронний суд" з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові представник позивача зазначив, що 25 липня 2024 відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" на ТОВ "ВІН ФІНАНС". Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. 15.04.2019 між ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 795047. Відповідно до індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", надав відповідачу позику у сумі 7000,00 грн. ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" виконало умови договору про надання фінансового кредиту № 765047 від 15.04.2019 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000,00 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ "ВІН ФІНАНС". Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення прав вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 16580,00 грн., а саме: 5000,00 грн. сума основного боргу, 1350,00 грн. сума боргу за процентами. Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту позичальник погоджується, що кредитор має право передати персональні дані клієнта третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 12 квітня 2018 між ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" укладено договір факторингу № 1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.2.2 договору факторингу № 1 від 12.04.2018 зазначено, що у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру права вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 12.04.2018 укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 25 від 12.09.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників у тому числі до відповідача [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 795047 від 15.04.2019 перейшло до нового кредитора ТОВ "ФК "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ". Договір про надання фінансового кредиту № 765047 від 15.04.2019 укладений в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Щодо розрахунку інфляційних витрат у період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У період з 23.02.2019 по 23.02.2022 індексація на суму 16580, грн., становить 3625,46 грн. Крім цього з відповідача підлягає стягненню 3% річних за 1097 днів в розмірі 1493,56 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ "ВІН ФІНАНС", просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 16580,00 грн. інфляційні витрати у розмірі 3625,46 грн., 3% річних у розмірі 1493,56 грн. та судові витрати, які стосуються судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.06.2025 цивільну справу № 541/2412/25 передано до Великобагачанського районного суду Полтавської області за підсудністю (а.с. 13). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 цивільну справу № 541/2412/25 передано на розгляд судді Ячалу Юрію Івановичу (а.с. 63). Ухвалою суду від 25.07.2025 по справі відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 66). В судове засідання представник позивача не з`явився, в резолютивній\~частині позовної\~заяви просив\~розгляд справи\~проводити без\~участі представника\~банку,\~позовні вимоги\~підтримав у\~повному обсязі,\~не заперечував\~проти ухвалення\~заочного рішення (а.с. 7). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив до суду не подав, про день та час судового розгляду повідомлений у відповідності до вимог ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 73, 81, 86-87). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 15.04.2019 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 795047, відповідно до умов пункту 1.1. індивідуальної частини якого відповідач отримав позику в сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (а.с. 20-21). Відповідно до пункту 1.3 вказаного кредитного договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: знижена процентна ставка становить 1,26 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (459,90 %) річних у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.2 цього Договору; стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 %) річних (а.с. 20). Відповідно до пункту 1.2 вказаного кредитного договору, строк дії договору 15 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 20). Згідно вказаного кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", які розміщені на сайті. Приймаючи умови цього договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (а.с.\~20). Відповідно до пункту 2.4 вказаного кредитного договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування, штрафи та пені (зворотній а.с. 20). За викладених обставин, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд вважає доведеною обставину укладення між [PERSON] та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" Договору № 795047 від 15.04.2019 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, а саме повідомлення ТОВ ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" за вих. №4407/25-Е від 09.05.2025 (зворотній а.с. 26) та за вих. №5590-ВП від 07.05.2025, 15.04.2019 ТОВ ФК "ВЕР ФОР ПЕЙ" за дорученням ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" був здійснений успішний переказ коштів на картку відповідача [PERSON] маска картки [NUMBER] , код авторизації 235943, на суму 5000,00 грн. (зворотній а.с. 46). Згідно наявних письмових матеріалів справи, 12.04.2018 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено Договір факторингу №1, за умовами пункту 2.1. якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" було відступлено права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 58-60). Відповідно до змісту пункту 2.2. Договору факторингу №1 від 12.04.2018, разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній (а.с. 58). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів №1706 від 25.07.2024 та наказу директора ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" Романенка М. № 55-к від 25.07.2024 ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" перейменовано на ТОВ "ВІН ФІНАНС". За змістом Реєстру прав вимог № 25, на виконання Договору факторингу №1 від 12.04.2018, до ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" (ТОВ "ВІН ФІНАНС") перейшло право вимоги щодо боржника [PERSON] , номер кредитного договору 795047, сума заборгованості 6350,00 грн. (зворотній а.с. 32). За таких обставин, суд вважає доведеним факт переходу до на ТОВ "ВІН ФІНАНС" прав вимоги до боржників про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказаними у відповідних Реєстрах боржників, зокрема до відповідача [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №795047 від 15.04.2019, відповідач [PERSON] має заборгованість за вказаним договором в розмірі 16580,00 грн., яка складається із суми боргу за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., суми боргу за відсотками в розмірі 1350,00 грн. (а.с. 29). Окрім того, позивачем нараховано суми збитків з урахуванням 3% річних в розмірі 1493,56 грн., суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 3625,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ч. 1 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Отже, суд приходить до висновку, що підписавши кредитний договір за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомився та підтверджує, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання кредиту, що свідчить про волю відповідача на укладення такого договору. Доказів, що спростовують висновки суду, стороною відповідача до суду не надано. Щодо стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором № 795047 від 15.04.2019, в сумі 16580,00 грн., то суд зазначає, що частково не погоджується з наданим розрахунком, оскільки відповідно до реєстру прав вимоги № 25 від 12.09.2019 до ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" (ТОВ "ВІН ФІНАНС") перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 6350,00 грн., крім того відповідно до розрахунку заборгованості наданого директором ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" станом на дату відступлення прав вимог заборгованість відповідача становить 6350,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1350,00 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 1350,00 грн. (5000,00 х 1,80% х 15 = 1350,00). У іншій частині вимоги про стягнення відсотків є необґрунтованими та не відповідають умовам укладеного договору. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~(шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. Таким чином нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним. Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ВІН ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення в сумі 6350,00 грн., за стандартною ставкою, що визначено договором кредиту. Щодо стягнення з відповідача інфляційних витрати в сумі 3625,46 грн., трьох процентів річних в сумі 1493,56 грн., то приходить до висновку про часткове задоволення цих вимог з наступних обґрунтувань. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Указом Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні"у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово пролонговано відповідними Указом Президента України. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з 23 лютого 2019 року (як зазначено позивачем) до 23 лютого 2022 року, але лише на суму заборгованості задоволену судом в сумі 6350,00 гривень. Інфляційні нарахування на суму боргу, згідно ст. 625 ЦК України, розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції (%)] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу, [Індекс інфляції (%)] добуток щомісячних індексів за відповідний період. У період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року індексація на суму 6350,00 грн. Формула за якою суд розраховує Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) х (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) х (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.21866444. Інфляційне збільшення: 6350,00 x 1.21866444 - 6350,00 = 1388,52 грн. Процентна ставка: 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; [Кількість днів] різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 23/02/2019 до 23/02/2022, 6350,00 x 3 % x 419 : 365 : 100. Кількість днів у періоді 419, Сума - 218,68 грн. З огляду на вище викладене, вимогу позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат слід задовольнити частково, а саме: з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення три відсотки річних в сумі 318,68 грн., інфляційні витрати в сумі 1388,52 грн. Таким чином, позов ТОВ "ВІН ФІНАНС" щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення в сумі 6350,00 грн., інфляційні нарахування в сумі 1388,52 грн., 3 % річних в сумі 218,68 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаних робіт, наданих послуг) від 12.06.2025 (а.с. 30), з якого вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом становить 5000,00 грн., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 34), додаткова угода до договору № 33 про надання правової допомоги від 22 березня 2024 (а.с. 37), договір № 33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 (а.с. 55-57). За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте позовні вимоги суд задовольняє частково, тому з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у процентному відношенні до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1915,00 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривні, відповідно до Закону України ''Про судовий збір''. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 6350,00 грн., що становить 38,30 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 927,78 гривень.

Outcome: partial