Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

30 липня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗПОЗИКА»), яке діяло через представника Лебідь К.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №515315-КС-001 від 06 листопада 2024 року у розмірі 33730 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 06 листопада 2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №515315-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Відповідач на виконання умов договору згідно розрахунку заборгованості здійснив часткову оплату на загальну суму 3560 грн. Належним чином свої зобов`язання не виконує за Кредитним договором, а тому станом на 22 червня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 33730 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16240 грн, суми заборгованості по штрафам - 4900 грн та суми прострочених платежів за комісією - 1590 грн. Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року за клопотанням представника позивача були витребувані докази. Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року розгляд справи призначено на 12 листопада 2025 року. Представник позивача у позовній заяві проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач відзив і докази у визначений судом строк суду не подав. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» 06 листопада 2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 515315-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - Договір) /а.с. 29-40/. 06 листопада 2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору, на умовах, визначених офертою /а.с. 40зв.-50/. Таким чином 06 листопада 2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №515315-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) /а.с. 40зв.-50/. Відповідно до п.п. 2.1., 2.3., 2.5., 2.6., 2.7., 2.8. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 11000 грн, строком на 24 тижні - до 23 квітня 2025 року, комісія за надання кредиту 2200 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 26966,30 грн. Згідно з п.4.2.2. договору сторонами було погоджено також графік платежів. Відповідно до паспорта споживчого кредиту /а.с. 26-28/ умови кредитування наступні: строк кредиту 24 тижні; знижена процентна ставка 365,00000000, стандартна процентна ставка 365,0, комісія за надання кредиту 2200 грн; загальні витрати за кредитом 15966,30 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту 26966,30 грн. З даним паспортом споживчого кредиту [PERSON] ознайомився 06 листопада 2024 року, що підтверджується підписанням його електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2623, також вказано номер телефону [NUMBER] . На підтвердження укладення Договору позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення цього договору, з якої вбачається, що 06 листопада 2024 року о 13:27:46 клієнт, використовуючи номер телефону, зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.tpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, паспортом споживчого кредиту, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с. 102-103/. ТОВ «БІЗПОЗИКА» перерахувало кредитні кошти на рахунок позичальника [NUMBER] платежем на суму 11000 грн, що підтверджується інформаційною довідкою /а.с. 100/. З анкети клієнта від 03 листопада 2025 року /а.с. 101/ вбачається номер телефону позичальника [NUMBER] та номер банківського рахунку [NUMBER] . До позовної заяви додано правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА» /а.с. 73-99/. 16 вересня 2025 року до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що банківська картка № [NUMBER] належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) /а.с. 137/ Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом станом на 23 квітня 2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитом становить 33730 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 18590 грн, суми заборгованості по штрафам - 5500 грн та суми прострочених платежів за комісією - 2200 грн. Всього сплачено відповідачем 2350 грн - відсотків, 610 грн - комісії, 600 грн штрафи /а.с. 23-24/. Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вже зазначалось вище, відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 01 липня 2025 року (а фактично на 23 квітня 2025 року), заборгованість [PERSON] за кредитом становить 33730 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 18590 грн, суми прострочених платежів за комісією - 2200 грн, суми прострочених штрафів - 5500 грн. Всього сплачено відповідачем 2350 грн - відсотків, 610 грн - комісії, 600 грн штрафи /а.с. 23-24/. Вказаний розрахунок заборгованості є правильним, відповідачем не спростований, відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення ним кредиту у розмірі та строки, передбачені Договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування відсотків відповідає умовам кредитного договору. Стосовно стягнення заборгованосі за комісією у розмірі 1590 гривень, суд приходить до наступного. Положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Такі витрати товариством визначені в умовах кредитування та безпосередньо узгодженні з позичальником, де ним взяті на себе обов`язки зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2200 грн (з урахуванням сплачених відповідачем коштів, сума комісії становить 1590 грн) /а.с. 29-38/. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Умовами Договору нарахування та сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджена з позичальником шляхом підписання заявки з такими умовами кредитування, а тому платежі за комісією правомірно включені товариством до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Що стосується стягнення заборгованості за штрафом, суді дійшов наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Згідно з п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Перзидента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася і на момент розгляду судом справи та ухваленні у ній рішення, воєнний стан в Україні, триває. Судом встановлено, що товариством за період часу з 06 листопада 2024 року по 23 квітня 2025 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, неправомірно нараховано штраф в розмірі 5500 грн, з якиз 600 грн сплачено відповідачем, отже сума штрафу становить 4900 грн та безпідставно включено дану суму у загальний розмір заборгованості. З урахуванням вищенаведеного вимога щодо стягнення з відповідача штрафу 4900 грн задоволенню не підлягає, а 600 грн підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за комісією. Отже загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача повинна становити - 28 230 грн, з яких суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16240 грн, суми прострочених платежів за комісією - 990 грн. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2027,31 грн (83,69%) /а.с. 22/.

Outcome: partial