Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

29 жовтня 2025 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Ющенко Я.М. заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 756/13023/25, мотивуючи це тим, що судом не вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, а саме: не стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 6000,00 грн. З цих підстав заявник просила суд ухвалити додаткове рішення у справі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності її довірителя. Відповідач у судове не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, витрати на професійну правничу допомогу - присудити пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2025 року у справі № 756/13023/25 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття За положеннями абз. абз. 1-2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Проаналізувавши норми ст. ст. 141, 246, 289 ЦПК України у системному взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що у випадку, коли справа розглядається у порядку спрощеного провадження, сторона, яка з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, подає заяву про неможливість подати такі докази до закінчення судом з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами. 02 жовтня 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Ющенко Я.М. подала до суду заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн. Однак канцелярією суду вказану заяву з додатками було передано офісу судді Андрейчука Т.В. лише 13 жовтня 2025 року, тобто після ухвалення рішення у справі. Таким чином, докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу були подані представником позивача у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги від 13 серпня 2025 року № 02/25, укладений між [PERSON] та адвокатом Ющенко Я.М., акт приймання-передачі наданих послуг від 26 серпня 2025 року № 4/25, акт приймання-передачі наданих послуг від 30 вересня 2025 року № 6/25 з розрахунками розміру винагороди за договором про надання правової допомоги від 13 серпня 2025 року № 02/25 та платіжні інструкції від 27 серпня 2025 року та від 01 жовтня 2025 року, що засвідчує оплату позивачем правничої допомоги у сумі 6000,00 грн. (а. с. 78-88). У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial