Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» (далі\~ ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»)\~звернулось до\~Харківського районного\~суду Харківської\~області із\~позовною заявою\~до [PERSON] \~(далі\~ [PERSON] ),\~в якій\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~заборгованість:\~за кредитним\~договором №7256830\~в розмірі\~20\~250,00\~грн,\~з яких:\~5\~000,00\~грн \~заборгованість за\~основною сумою\~боргу,\~14\~750,00\~грн сума\~заборгованості за\~відсотками,\~500,00\~грн.\~заборгованість за\~комісією;\~за кредитним\~договором №100887010\~в розмірі\~27\~912,50\~грн,\~з яких:\~7\~000,00\~грн заборгованість\~за основною\~сумою боргу,\~20\~212,50\~грн сума\~заборгованості за\~відсотками,\~700,00\~грн.\~заборгованість за\~комісією;\~за договором\~позики №76781184\~в розмірі\~32\~625,00\~грн.,\~з яких:\~9\~000,00\~грн заборгованість\~за основною\~сумою боргу,\~23\~625,00\~грн сума\~заборгованості за\~відсотками;\~за договором\~позики №4853729\~в розмірі\~20\~237,50\~грн,\~з яких:\~6\~000,00\~грн заборгованість\~за основною\~сумою боргу,\~14\~237,50\~грн сума\~заборгованості за\~відсотками.\~Судові витрати\~просить покласти\~на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» кредитні договори від 15.08.2023 за №7256830 та від 14.08. 2023 за №100887010. Кредитні договори укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідно до п.2.1. кредитних договорів, кредитні кошти надаються TOB «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.1.1. кредитних договорів, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 26 грудня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 26122023. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошті в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7256830 від 15.08.2023 в сумі 20 250,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 14 750,00 грн сума заборгованості за відсотками, 500,00 грн заборгованість за комісією. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 100887010 від 14.08.2023 в сумі 27 912,50 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 20 212,50 грн сума заборгованості за відсотками, 700,00 грн заборгованість за комісією. Крім іншого, [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договори позики від 06.08.2023 за №4853729 та від 14.08.2023 за №76781184. Згідно з п.1 договорів позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/doc4iments-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 договорів позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.uaym/documents-license/ (надалі «правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 договорів позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» - перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошті розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників №14 від 25.01.2024 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 625,00 грн. з яких: 9 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 23 625,00 грн. сума заборгованості за відсотками (договір позики від 14 серпня 2023 року № 76781184). Відповідно до реєстру боржників №16 від 25.01.2024 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 237,50 грн. з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14 237,50 грн. сума заборгованості за відсотками (договір позики від 06 серпня 2023 року №4853729). Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2024 у справі № 635/6510/24 позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.04.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено частково, скасовано заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2024, цивільну справу № 635/6510/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло статусу кредитора за вищевказаними кредитними договорами та договорами позики, адже останнім не надано доказів на підтвердження факту переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача згідно укладених договорів факторингу (договір факторингу від 26.12.2023 № 26122023 та договір факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21). Крім іншого, вказує, що надані позивачем витяги з Реєстру боржників не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки в них відсутні підписи керівника та початки сторін договорів факторингу. Відповідач також зазначив, що позивачем не надано доказів надсилання боржнику письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові із зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, та із зазначенням фактора, якому має бути здійснений платіж. Відповідач також заперечує проти стягнення відсотків за користування кредитом та суми комісії, посилаючись на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечував проти аргументів відповідача та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачем було надано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачем не було спростовано аргументи та доводи відповідача. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданих позивачем документів суд встановив, що відповідач уклав із ТОВ «МІЛОАН» кредитні договори від 15.08.2023 за №7256830 та від 14.08.2023 за №100887010. 26.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26122023. Відповідно до п.1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошті розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Крім іншого, відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договори позики від 06 серпня 2023 року №4853729 та від 14 серпня 2023 року №76781184. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошті розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно п.1.3. Договору факторингу (з урахуванням змін, внесеними додатковою угодою № 2 від 28.07.2021) TOB «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Судом також встановлено, що у розрахунку заборгованості за кредитними договорами та договорами позики, що були надані позивачем до суду, міститься не лише тіло кредиту, а й відповідні нарахування відсотків та комісії. Так, позовними вимогами у цій справі охоплюється стягнення з відповідача наступної заборгованості: - за кредитним договором №7256830 в розмірі 20 250,00 грн, з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14 750,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 500,00 грн. заборгованість за комісією; - за кредитним договором №100887010 в розмірі 27 912,50 грн, з яких: 7 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 20 212,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 700,00 грн. заборгованість за комісією; - за договором позики №76781184 в розмірі 32 625,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 23 625,00 грн. сума заборгованості за відсотками; - за договором позики №4853729 в розмірі 20 237,50 грн., з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14 237,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позовні вимоги за вищевказаними договорами складаються з: 27\~000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 72\~825,00 грн. заборгованості за відсотками, 1\~200,00 грн. заборгованості за комісію. У позовній заяві позивач також зазначив, що ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій з моменту отримання відповідного права вимоги до відповідача. Водночас, відповідачем до відзиву було долучено докази його перебування на військовій службі, а саме: - довідка НГУ в/ч [NUMBER] від 14 лютого 2025 року № 593 про те, що [PERSON] з 07.05.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині [NUMBER] [INFO] ; - довідка НГУ в/ч [NUMBER] від 17.12.2024 № 7945 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; - військовий квиток серії [NUMBER] , в якому міститься інформація про призов [PERSON] у Збройні Сили України 07.05.2022. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Таким чином, на підставі поданих відповідачем доказів судом встановлено, що на момент укладання кредитних договорів від 15 серпня 2023 року №7256830, від 14 серпня 2023 року №100887010 та договорів позики від 06 серпня 2023 року №4853729, від 14 серпня 2023 року №76781184 відповідач був військовослужбовцем, призваним з 07.05.2022 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходить військову службу дотепер. При цьому, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року справа № 522/12270/15, від 14 травня 2021 року справа № 502/1438/18, від 24 лютого 2022 року справа № 591/4698/20, від 12 травня 2022 року справа № 336/512/18, від 18 січня 2023 року справа № 642/548/21. Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. З огляду на те, що відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Таким чином, суд враховує наявність підстав для застосування до спірних правовідносин у цій справі п. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та відповідно стягнення відсотків за користування кредитом та суми комісії. Поряд з цим, судом було встановлено, що позивачем не було надано належних, допустимих та достовірних доказів щодо обставин набуття ним права вимоги до відповідача на умовах, визначених договорами факторингу від 26.12.2023 № 26122023 та від 14.06.2021 № 14/06/21, що з урахуванням обставин цієї справи є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Положеннями статті 513 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України регламентується, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження фактів письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Позивачем не надано договори факторингу від 26.12.2023 за №26122023 та від 14.06.2021 за №14/06/21, в той час як надані ним витягі, які за своєю суттю є неповними версіями вказаних договорів (декілька сторінок договору), що позбавляє суд можливості перевірити умови оплати, строк дії цих договорів та інші умови. Позивачем також не було долучено до матеріалів справи докази на підтвердження оплати ним на рахунок ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» ціни прав вимоги за договорами факторингу. Натомість, на підтвердження передачі прав грошової вимоги щодо вищевказаних кредитних договорів та договорів позички, позивачем було долучено до позовної заяви наступні витяги з Реєстрів боржників: - витяг з Реєстру боржників № 1 від 26.12.2023 до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023; - витяг з Реєстру боржників № 2 від 26.12.2023 до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023; - витяг з Реєстру боржників № 14 від 25.01.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; - витяг з Реєстру боржників № 16 від 25.01.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Проте, суд критично оцінює надані позивачем витяги, адже останні не містять відповідні підписи та печатки сторін договорів факторингу. Як визначено п. 1.1. договорів факторингу від 26.12.2023 за №26122023 та від 14.06.2021 за №14/06/21, перелік боржників, підстави права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. З огляду на відсутність підписів сторін договорів факторингу у наданих позивачем витягах, суд не може встановити, чи дійсно право вимоги щодо заборгованості, яка є предметом цього спору, включалась до відповідних Реєстрів боржників, що були невід`ємними частинами договорів факторингу. За наданих позивачем доказів неможливо встановити, чи дійсно відбувся перехід права вимоги щодо заборгованості за вищенаведеними кредитними договорами та договорами позики. Отже, позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обставини того, що ним було набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених договорами факторингу від 26.12.2023 за №26122023 та від 14.06.2021 за №14/06/21. Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з статтею 4 ЦПК України право на звернення до суду в установленому Кодексом порядку гарантується. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц. Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21). При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною другою статті 13 ЦПК України передбачається, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою та сьомою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Отже, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених договорами факторингу від 26.12.2023 № 26122023 та від 14.06.2021 № 14/06/21, а відтак що його майнове право порушено і підлягає судовому захисту. Інші доводи позивача, наведені ним у позовній заяві, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо недоведеності позивачем переходу до нього права вимоги до відповідача згідно вищевказаних договорів факторингу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed