Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, первісно з вимогами до Миколаївської районної ради Миколаївської області, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на частину житлової квартири [ADDRESS] . На обґрунтування вимог вказала, що нотаріальному оформленною цієї спадщини, на яку вона претендує як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, заважає відсутність оформлених належним чином правовстановлюючих документів, про що нотаріусом було складено постанову про відмову в оформленні спадщини в нотаріальному порядку. Посилаючись на те, що мати за свого життя законно мала у власності на 1/2 частину квартири і документами підтверджується отримання її у власність та зміну нумерації адреси розташування квартири, але в нотаріальному порядку не має можливості оформити спадщину, тому просила суд визнати за нею право власності на частину квартири. Ухвалою судді від 12 листопада 2024 року провадження в справі було відкрито в загальному порядку. Під час підготовчого провадження була витребувана спадкова нотаріальні справа після смерті [PERSON] . Також, ухвалою суду від 21 липня 2025 року, за заявою представника позивачки було замінено первісного відповідача на належного Первомайську селищну раду Миколаївського району Миколаївської області. Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду. В судове засідання на розгляд справи сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Позивачка під час провадження надавала заяву з проханням розглядати справу без її участі і задовольнити позов. Представник відповідача заяв не подав. Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на нерухоме майно у виді земельної ділянки в м. Бориспіль Київської області та частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до спадкової справи № 116/2008, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулася дочка [PERSON] (позивачка). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2018 року був встановлений юридичний факт, відповідно до якого станом на 30 березня 2016 року (час відкриття спадщини) [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла на випадок своєї смерті земельну ділянку, площею 0,100 га в м. Бориспіль, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, [PERSON] (позивачці). Інше майно, не охоплене заповітом повинно спадкуватися за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка відноситься до спадкоємців першої черги за законом Інші спадкоємці цієї ж черги судом не встановлено. В той же час, оформити спадщини в нотаріальному порядку на частину житлової квартири в смт Первомайське Миколаївського району (раніше Жовтневий та Вітовський район Миколаївської області вона не в змозі, оскільки отримала 04 вересня 2020 року постанову Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області про відмову в нотаріальному оформленні цієї спадщини через відсутність правовстановлюючого документу. За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, факт прийняття спадщини а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) до складу якого увійшла також Первомайська селищна територіальна громада, і смт Первомайське, а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район. Відповідно до наявної копії свідоцтва про право власності на житло від 18 серпня 1994 року, виданого АТ «Тавріяцукор», квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві власності [PERSON] 50% та [PERSON] 50 %, тобто по частині кожному. Згідно технічного паспорту на квартиру, складеного комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в 2015 році, квартира [ADDRESS] має житлову площу 49,3 кв.м., загальну площу 88,1 кв.м. Така ж інформація про квартиру зазначена і в довідці цього ж підприємства від 11 вересня 2019 року, в якій крім того записано, що право власності частину квартири зареєстровано за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19 квітня 2012 року, а інша частина квартира зареєстрована на праві власності за спадкодавицею [PERSON] . При цьому рішенням виконавчого комітету Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 37 від 31 травня 2019 року номер зазначеної квартири був змінений з 2 на 1. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (стаття 16 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). В ст. 1218 ЦК України перебачено передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що 1/2 частина квартири належала за життя [PERSON] , а після її смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як єдиній спадкоємиці за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє спадкове майнове право через втрату правовстановлюючого документу, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування. За викладеного,

Outcome: approved