Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

10.10.2025 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Змінчак Л.В. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку садибного типу, позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», з господарськими будівлями та спорудами (господарська будівля літера «Б», убиральня літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», гараж літера «Ж», огорожа - №1, огорожа - №2, ворота - №3, вимощення І, вимощення ІІ), розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 179,9 кв. м., житловою площею 85,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 13.10.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким зробила заповітне розпорядження в користь доньки [PERSON] . [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом, від прийняття спадщини за заповітом відмовилася та прийняла спадщину за законом. Окрім позивачки, спадщину прийняли діти спадкоємця відповідачі у справі, шляхом подання до Сколівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Батько позивача, як спадкоємець за законом першої черги як той з подружжя, який пережив іншого, за своєю волею спадщину не прийняв, до Сколівської державної нотаріальної контори звернувся з заявою про відмову від прийняття спадщини. 03.04.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 55/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.04.2023 року №72011860. Листом від 25.02.2025 року №122/01-16 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на таке нерухоме майно. Позивач, як і інші спадкоємці першої черги за законом, які у встановлені строки та порядку прийняли спадщину та не відмовилися від неї, тобто обоє відповідачів, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її матері [PERSON] , - у рівних частинах (по 1/3 частині), проте позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області у справі №453/1667/24 від 3 лютого 2025 року визнано за [PERSON] та за [PERSON] право власності на 1/3 частину (за кожним) домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), загальною площею 179,9 кв.м., з котрої житлова площа 85,4 кв.м. та допоміжна площа 94,5 кв.м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічні документації літерою «Б»), убиральні (позначена у технічні документації літерою «В»), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами «Г», «Д»), гаража (позначений у технічній документації літерою «Ж») та господарських споруд огорожі №1, огорожі №2, воріт №3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] , - у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] у с-щі Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але попередньо її представником адвокатом Змінчак Л.В. подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1,4\~ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.3\~ст. 200 ЦПК України, - немає. Врахуваши заяви сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2022 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до актового запису № 215. Факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] підтверджується наступним. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Стрийським райбюро ЗАГС Львівської області (актовий запис №23), батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 1989 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області (актовий запис №28), 25.11.1989 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та присвоєно прізвище дружині [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки старости [ADDRESS] від 23.03.2023 року, [PERSON] , котра померла [INFO] , на день своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки старости смт. Верхнє Синьовидне, с. Межиброди, с. Дубина В. Мицик №1154 від 04.10.2025, погосподарські книги в смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області не ведуться, будинок по [ADDRESS] , не є самочинним будівництвом, є завершеним, не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, істотно не порушує будівельні норми та правила. 14 вересня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області Латишевською І.Я. за реєстровим № 28, згідно тексту якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] . Згідно витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі, сформованого 03.04.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за №72011860, 03.04.2023 року Сколівською ДНК було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 55/2023. Як встановлено матеріалами спадкової справи №55/2023, позивачка [PERSON] відмовилася від спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та бажала оформити спадщину за законом, про що 03.04.2023 року подала до Сколівської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відмову від заповіту та прийняття спадщини за законом. Окрім позивачки спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] , прийняли діти спадкоємця - відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] , шляхом подання до Сколівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. 26.09.2024 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Сколівського районного суду Львівської області з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] про визнання за ними в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, права спільної часткової власності по частині за кожним, на об`єкт нерухомого майна домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, - задоволено частково та визнано за [PERSON] і за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] , за кожним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено. Вказаним вище рішення встановлено, що земельна ділянка під забудову спірного домоволодіння була надана саме спадкодавиці [PERSON] на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 02.02.21974 року і саме [PERSON] значиться одноосібною забудовницею відповідної земельної ділянки. За життя спадкодавиця [PERSON] також вжила заходів для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що було зроблено, а земельній ділянці площею 0,1200 га присвоєно кадастровий номер: 4624555300:01:002:0336, її цільове призначення обслуговування розміщених на ній житлового будинку, господарських будівель і споруд. Разом з тим встановлено і те, що у батька позивача, та одночасно чоловіка покійної [PERSON] [PERSON] , як одного зі спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] , відсутнє будь-яке суб`єктивне право щодо спірного домоволодіння (наприклад, право власності, право на частку в спільній власності, тощо), окрім як права щодо спадкування певної частки у такому майні. Натомість [PERSON] , як той з подружжя, який пережив іншого, відмовився від спадщини у встановлені строк та порядок, визначені законом. З наведеного вище вбачається, що позивачка, як і інші спадкоємці першої черги за законом відповідачі у справі, які у встановлений строк та в порядку прийняли спадщину і не відмовилися від неї, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її матері [PERSON] , - у рівних частках, а саме по 1/3 кожному. Згідно листа нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. №122/01-16 від 25.02.2025 року позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно. З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого 09.08.2023 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації та довідки № 1709 від 23.08.2023 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1982 році, становить 179,9\~кв.м.,\~з них\~житлова площа\~-\~85,4\~кв.м.Крім\~цього,\~до вищевказаного\~будинку відносяться господарські будівлі та споруди: господарська будівля літера «Б», убиральня літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», гараж літера «Ж», огорожа - №1, огорожа - №2, ворота - №3, вимощення І, вимощення ІІ. Інвентаризаційна вартість становить 1079383 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровно. Статтею\~1216\~ЦК\~України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття\~1218\~ЦК\~України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття\~1217\~ЦК\~України). Згідно з частинами першою, другою статті\~1220\~ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1218\~ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оскільки позивачка іншим способом, окрім звернення з відповідним позовом до суду, не має можливості захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог позивачки, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved