Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №04.10.2024-100000680 від 04.10.2024 року у загальному розмірі 14 300,00 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Як на підставу свого звернення до суду, позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 04.10.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) №04.10.2024-100000680. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 5 000,00 грн., строком на 140 днів із визначеною процентною ставкою. Відповідно до Договору від 04.10.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 140 днів, а [PERSON] 04.10.2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. Позивач вважає, що свої зобов`язання за Договором ним виконано в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 14 300,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 000,00 грн., по процентам у розмірі 6 211,37 грн., комісія 588,63 грн., по неустойці у розмірі 2 500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі та стягнути із відповідача на його користь заборгованість у розмірі 14 300,00 грн. та судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Копія ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу [PERSON] , [INFO] , направлялась на її зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] . Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив копію ухвали про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення, на довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасники справи у судове засідання не викликалися. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 04.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04.10.2024-100000680, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до умов Кредитного договору (оферти) №04.10.2024-100000680 від 04.10.2024 року та Заявки, відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн., строком користування на 140 днів з дати його надання, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника. За цим Договором позивач зобов`язався надати кредит відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-2556 (п. 4.1 Оферти). Умовами договору, крім того, передбачено, що строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 20.02.2025 року. Умови пролонгації строку кредитування визначені п. 5 Заяви. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.87% (денна процентна ставка) = (6 113,69 / 5 000) / 140 ? 100 % (п. 6, 9, 10 Заявки). Пунктом 7 Заявки передбачено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - «Комісія», економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 1 000 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 7 910,03% . Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 11 113 грн. 69 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 6 113 грн. 69 коп. Неустойка: 50 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання / неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного / неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюється законом (п.п. 14-16 Заявки). Крім того, у пункті 12 сторони кредитного договору погодили графік платежів. [PERSON] погодилась на вказані умови, підписавши відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.10.2024-100000680 (кредитної лінії). Договір було підписано електронним підписом позичальника - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «Е164». Відповідно до листа генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за вих. 203-2306 від 23.06.2025 року, на підставі договору на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року, укладеного між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «УПР», 04.10.2024 року на картку: 5168745612742566 здійснено зарахування на суму 5 000,00 грн. із призначенням платежу: Видача за договором кредиту №04.10.2024-100000680. У відповідності до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №04.10.2024-100000680 від 04.10.2024 року, позичальник [PERSON] , заборгованість останньої складає 14 300,00 грн., що складається з заборгованості по основному боргу в розмірі 5 000,00 грн., по процентам у розмірі 6 211,37 грн., по комісії у розмірі 588,63 грн. та по неустойці у розмірі 2 500,00 грн. Крім того, вказано, що проценти по кредиту нараховані за період з 04 жовтня 2024 року по 20 лютого 2025 року, тобто у межах строку кредитування, встановленого кредитним договором №04.10.2024-100000680 від 04.10.2024 року. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості за основним боргом та процентами обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості по основному боргу в розмірі 5 000,00 грн., по процентам у розмірі 6 211,37 грн. та по комісії за видачу кредиту у розмірі 588,63 грн. Щодо стягнення неустойки у розмірі 2 500,00 грн. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) вказав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначивши, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 2 500,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №04.10.2024-100000680 від 04.10.2024 року у загальному розмірі 11 800,00 грн. (5 000,00 грн. + 6 211,37 грн. + 588,63 грн.). Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення суми судових витрат із відповідача. Позивач надає суду платіжну інструкцію № СЦ00023586 від 27 червня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» здійснило платіж у розмірі 2 422,40 грн. із призначенням «101 Судовий збір, за позовом ТОВ Споживчий центр до [PERSON] , Святошинський районний суд м. Києва». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 998,90 грн. (11 800 / 14 300 * 2 422,40 = 1 998,90), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial