Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 22.07.2024 р. укладено Кредитний договір (оферти) №22.07.2024-100001134. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.07.2024, строком на 140 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позову, утворилась заборгованість у розмірі 9098,57 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5467,63 грн., по процентам в розмірі 1530,94 грн., неустойки - 2100,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору: на суму 3334,11 від 31.07.2024, на суму 3334,11 від 14.08.2024, на суму 3334,11 від 01.09.2024, на суму 3334,11 від 15.09.2024, на суму 3634,11 від 01.10.2024, на суму 3364,49 від 13.10.2024, на суму 3334,11 від 27.10.2024, на суму 3334,11 від 09.11.2024, при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості . Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №22.07.2024-100001134 від 22.07.2024 у розмірі 9098,57 грн.; суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422, 40 грн.. Ухвалою суду від 08.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вперше направлена за місцем реєстрації відповідачки копія ухвали суду від 08.08.2025 року повернулась на адресу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судом було повторно за місцем реєстрації відповідачки направлено копію ухвали суду, яка була отримана відповідачкою 17.09.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на 11.11.2025 року відповідачка правом на відзив не скористалась. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд вважає\~за необхідне\~у відповідності\~до вимог\~ст.\~280-281\~ЦПК України,\~вирішити справу\~в заочному\~порядку,\~з огляду\~на те,\~що відповідач\~повідомлявся про\~перебування справи\~у провадженні\~суду, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Вирішуючи справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 22.07.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) №22.07.2024-100001134 (а.с. 52-57). Умовами договору передбачено наступне: сума кредиту 15000,00 грн; строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 08.12.2025 (а.с. 56). Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає,\~що пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~може включати\~умови,\~що містяться\~в іншому\~електронному документі,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до нього. Особі,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта),\~має надаватися\~безперешкодний доступ\~до електронних\~документів,\~що включають\~умови договору,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. На виконання викладеного вище, відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор А428, для підписання кредитного договору №22.07.2024-100001134. Відтак, без ідентифікації клієнта, без перевірки правильності введення коду кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. За змістом положень ст.\~652\~ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, договір №22.07.2024-100001134 від 22.07.2024 року укладено відповідно до положень ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 22.07.2024 року на номер картки [NUMBER] перераховано 15000,00 грн.. В призначенні платежу вказано: Видача за договором кредиту №22.07.2024-100001134 (а.с. 47). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв`язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 9098,57 грн., з яких: 5467,63 грн. основний борг, 1530,94 грн. проценти; 2100,00 грн. неустойка (а.с. 48). Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та останній діє на дату розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, нарахована неустойка стягненню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в розмірі 6998,57 грн., з яких: 5467,63 грн. основний борг, 1530,94 грн. проценти. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1863,30 гривень.

Outcome: partial