Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), в якому просить стягнути з нього заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] в розмірі 28 262, 06 грн. Позов обґрунтовано тим, що КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирного будинку» від 15 лютого 2019 року № 58 та Договору № 2/170 від 20.02.2019, укладеного з управлінням ЖКГ Чернігівської міськради, є управителем квартирним будинком [ADDRESS] , зобов`язане надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язані оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначалися у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. У подальшому списки та тарифи на послуги змінювалися і уточнювалися, що відображалося у відповідних додаткових угодах та додатках до них. Відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення площею 48,3 кв. м. та площею 43,9 кв. м. багатоквартирному будинку [ADDRESS] , у зв`язку з чим він зобов`язаний оплатити управителеві надану послугу з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. Проте, Відповідач свої зобов`язання систематично не виконував, у зв`язку з чим за період з 01.03.2019 по 30.06.2025 утворилась заборгованість за надані послуги підприємства в сумі 28 262, 06 грн, яку останній у добровільному порядку не погашає, що спонукало Позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Бабинець С.П. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали пояснення, зокрема, вказавши, що Відповідач ніякого договору з Позивачем не укладав.Натомість Відповідача не було повідомлено у належний спосіб про існування договору з управителем від 20.02.2019. Надані Позивачем докази сторона Відповідача вважає неналежними та недопустимими, зокрема вказує, що у додатку № 1 до Договору № 2/170 про надання послуги з управління квартирним будинком [ADDRESS] взагалі не вказано нежитлові приміщення, а міститься перелік квартир, зокрема, квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальна площа яких відрізняється від загальної площі квартир, які були набуті Відповідачем у власність та які на момент складення Додатку не існували як об`єкти речового права, оскільки були переведені відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міськради у 2001 році до нежитлового фонду. Відомості про належні Відповідачу нежитлові приміщення також відсутні у додатку до додаткової угоди від 01.07.2025 № 3 до Договору № 2/170. Сторона Відповідача також вказала, що Відповідач є власником нежитлових приміщень, які мають окремий вхід з проїжджої частини, а не із загального під`їзду будинку, тому послуги з обслуговування прибудинкової території зі сторони входу в приміщення він не отримував та не користується приміщеннями загального користування житлового будинку. Усі послуги з прибирання території поблизу магазину він оплачував самостійно, газопостачанням не користувався, електро-тепло-та водопостачання, а також вивезення сміття також оплачувалося ним самостійно на підставі відповідних договорів. Які саме послуги з управління багатоквартирним будинком були надані конкретно Відповідачу Позивач не зазначив та не довів, при цьому приміщення Відповідача є нежитловими та за технічними характеристиками не передбачають можливості користування всіма послугами, якими користуються мешканці житлових приміщень. Крім того, Позивач не надав доказів направлення Відповідачу квитанцій на оплату послуг та актів виконаних робіт. Обов`язок доказування і подання доказів надання послуг з управління багатоквартирним будинком покладається на Позивача. Відповідач письмово звертався до Позивача з проханням надати детальний розрахунок послуг, за які має бути сплачено кошти та пропозицією укласти окремий договір про надання і оплату послуг, якими Відповідач користується фактично, проте на даний час вказані дії зі сторони Позивача не вчинені. Також сторона Відповідача вказує на пропуск Позивачем строку позовної давності для звернення до суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , які до 2001 року перебували у складі житлового фонду цього ж будинку як дві житлові квартири, що підтверджено сторонами у судовому засідання. Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міськради від 18.04.2001 № 91 квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] ), які на той час належали [PERSON] , дозволено перевести до нежитлового фонду (а.с. 65). На підставі Договору дарування від 27.02.2015 [PERSON] набув у власність як подарунок від [PERSON] право власності на приміщення магазину на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв.м. (а.с. 69-70). Право власності на об`єкт нерухомого майна площею 43,9 кв.м. на підставі указаного договору зареєстровано за Відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2015 (а.с. 71). Згідно з Договором про поділ нерухового майна від 07.04.2015 (а.с. 66) за результатами поділу нежилого приміщення магазину, загальною площею 86,6 кв.м., яке перебувало у спільній частковій власності, [PERSON] отримав право власності на нежилі приміщення магазину на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м., [PERSON] набув право власності на нежилі приміщення магазину на першому поверсі того ж будинку, загальною площею 36,5 кв.м. Право власності на об`єкт нерухомого майна площею 48,3 кв.м. на підставі указаного договору зареєстровано за Відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.04.2015 (а.с. 68). Відповідно до Відповіді № 1985428 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на час розгляду справи судом, Відповідачу на праві власності належить нежиле приміщення - приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м., реєстраційний номер: 614902774101, дата реєстрації: 07.04.2015, а також нежиле приміщення - приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв.м., реєстраційний номер: 6585798674101, дата реєстрації: 27.02.2015 (а.с. 76). Згідно з особовими рахунками № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 28, 29) для мети обліку розрахунків між споживачем і постачальником послуг, указані вище приміщення обліковуються Позивачем як, відповідно, квартира [ADDRESS] , площею 43,9 кв.м. та квартира [ADDRESS] , власником/наймачем зазначено Відповідача - [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту за місцезнаходженням квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] не значаться (а.с. 73,74). На підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирного будинку» від 15 лютого 2019 року № 58 комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради призначено управителем 427 багатоквартирних будинків (а.с. 10-15). Зазначеним рішенням начальника управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Куца Я.В. уповноважено на підписання договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від імені співвласників багатоквартирних будинків. 20 лютого 2019 року між управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради та Позивачем було укладено Договір № 2/170 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-18). Згідно з пунктами 1, 2, 3 зазначеного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначені у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Так, у додатку 1 до договору у рядку під № 74 вказано [PERSON] як власника квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 86,60 кв.м. (а.с. 20). Відповідно до умов Договору, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 6 договору передбачено, що кожний співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором, у свою чергу, управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором, вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надану послугу з управління в порядку і строки, встановлені законом та або договором. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно додатку № 5 до Договору (кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території), ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] з 01.03.2019 для власників нежитлових приміщень становила 3,4002 грн за 1 кв.м. (а.с. 25). Згідно додаткової угоди № 1 від 25.05.2021 до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/170 від 20.02.2019 ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] з 01.06.2021 для власників нежитлових приміщень становила 4,1033 грн. за 1 кв. м. (а.с. 26). Додатковою угодою № 2 від 04.10.2024 до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/170 від 20.02.2019 ціну на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] з 04.11.2024 для власників нежитлових приміщень встановлено у розмірі 5,8335 грн. за 1 кв. м. (а.с. 27). Додатковою угодою № 3 від 01.07.2025 до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/170 від 20.02.2019 внесено зміни до додатку № 1 до Договору щодо списку власників нежитлових приміщень шляхом викладення його в новій редакції (а.с. 26). До зазначеного списку включено Відповідача [PERSON] як власника квартири [ADDRESS] , площею 43,90 кв.м. (рядок 69) та як власника квартири [ADDRESS] , площею 48,30 кв.м. (рядок 71). Відповідач, оплату за послуги з управління багатоквартирним будинком не вносив, у зв`язку з чим за період з 01.03.2019 по 30.06.2025 за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 28 262, 06 грн, яка підтверджується Розрахунками плати та нарахування послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою [ADDRESS] на нежитлові приміщення власником якого є Відповідач (а.с. 31-32) та Довідкою від 30.07.2025 № 02-235, що засвідчені підписами службових осіб КП «Деснянське» та печаткою підприємства, є офіційними документами, за підробку яких передбачена кримінальна відповідальність. На підтвердження відправлення Відповідачу рахунків на оплату послуг та актів виконаних робіт, Позивач долучив до матеріалів позовної заяви довідки підприємства за № 06-223 та 06-224 від 08.07.2025 (а.с. 41-44). Підтвердженням надання послуг співвласникам будинку є звіти про виконання кошторису витрат на управління будинку за період з 2019 року по червень 2025 року (а.с. 34-40). Деснянським районним судом 17.10.2022 було видано судовий наказ у справі № 750/6305/22 про стягнення з Відповідача 5 837,25 грн та 06.10.2022 судовий наказ у справі № 750/6305/22 про стягнення з Відповідача 6 421,68 грн заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, які за заявами Відповідача були скасовані судом ухвалами від 17.11.2022 та від 15.11.2022 (а.с. 45-50). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII. Згідно з визначенням термінів, що наведено у частині першій статті 1 цього Закону: багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (пункт 1); співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (пункт 5); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6); допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення (пункт 2). Відповідач є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, тому є співвласником всього спільного майна багатоквартирного будинку. Належність нежитлового приміщення до категорії комерційної нерухомості (не призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців), а також те, що воно є ізольованим, а інші мешканці багатоквартирного будинку не є його співвласниками, не виключає наявність у Відповідача статусу співвласника багатоквартирного будинку, що породжує виникнення відповідних прав та обов`язків стосовно утримання спільного майна. До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 23.03.2023 у справі № 920/1343/21. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Частиною третьою статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. За правилами ч. 1\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджені належними. Допустимими та достатніми доказами. Суд відхиляє доводи Відповідача щодо відсутності у нього зобов`язань перед Позивачем з огляду на неукладення окремого договору та визначення правового статусу нежитлових приміщень, як житлових квартир у додатках до Договору № 2/170, особових рахунках та інших документах, оскільки послуги Відповідачу надаються відповідно до Договору № 2/170, укладеного у відповідності з вищенаведеними нормами законодавства, і іншого правового регулювання відносин управителя та споживачів послуг з управління багатоквартирним житловим будинком, яке б передбачало укладення індивідуальних договорів зі співласниками, законодавцем не визначено. Крім того, у судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що нежитлові приміщення магазину за адресою [ADDRESS] , які перебувають у власності Відповідача до зміни статусу на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міськради від 18.04.2001 № 91 та переобладнання під магазин, являли собою дві житлові квартири у цьому будинку, переобладнання яких у нежитлові приміщення комерційного призначення не зумовило припинення отримання послуг з обслуговування архітектурних конструкцій будівлі та внутрішньобудинкових мереж загального користування. У період нарахування заборгованості приміщення перебували у власності та фактичному користуванні Відповідача, а плата за надання послуг з управління багатоквартирним будинком нараховувалася за тарифами для нежитлових приміщень, що відповідало статусу приміщень. Розмір заборгованості підтверджується розрахунками Позивача, які відповідають затвердженим тарифам та площі об`єктів нерухомості, які зареєстровані за Відповідачем на праві власності. Розбіжності та неточності у окремих документах щодо статусу, площі та нумерації приміщень, не впливають на зміст правовідносин, враховуючи, що їх індивідуальні ознаки, такі як адреса та площа, належність та фактичне використання Відповідачем підтверджується дослідженими судом доказами та визнаються сторонами, а тому надаючи оцінку таким розбіжностям і неточностям суд має уникати надмірного формалізму. Суд також відхиляє заяву сторони Відповідача про застосування строку позовної давності. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 та завершено, згідно з постановою Кабінет Міністрів України від 27.06.2023 у № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023. Крім того, зміни до ЦК України щодо строків позовної давності внесено Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що Відповідач не здійснював оплату наданих позивачем послуг, суд знаходить підстави для стягнення з нього заборгованості за надані Позивачем послуги, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved