Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що з 11.07.2017 перебуває у шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачкою припинені на початку 2023 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою суду від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Позивач та представник позивача адвокат Красуля Н.В. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 15.09.2025, 17.11.2025 не з`явилася, причини відсутності не повідомила, відзив на позов не подала, про розгляд справи сповіщалася належним чином, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі суду оголошення про час і місце розгляду справи. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 11.07.2017 [PERSON] та [PERSON] , 11.07.2017 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації « [PERSON] ». Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства, позивач не бажає зберегти шлюб та сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти розірвання шлюбу заперечень не надала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, розірвання шлюбу не суперечить статтям 110, 112 СК України. Судові витрати згідно зі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved