Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №102330242 від 19 квітня 2024 року в розмірі 60388,51 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №102330242, згідно умов якого відповідач отримав 14782,00 грн, із сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафів, що передбачено договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Укладення договору відбувалося шляхом отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, із здійсненням входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу було перераховані уошти, відповідно до умов п. 2.1 договору, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбачено законодавством України згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Підтвердженням добровільного укладення даного договору є також підписана відповідачем Анкета-заява на кредит №102330242 від 19 квітня 2024 року. 24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 102330242 від 19 квітня 2024 року. Представником позивача зазначено, що відповідач в супереч умов кредитного договору своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку із чим, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до суду з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача становила 60388,51 грн. та складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 14190,72грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 37346,79 грн, прострочена заборгованість за комісією 1460,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 7391,00 грн. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №102330242 від 19 квітня 2024 року у загальному розмірі 60388,51 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою суду\~від\~13 листопада 2025\~року\~постановлено\~провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 квітня 2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №102330242. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки. Кредитний договір вважається укладеним в день перерахування коштів у сумі визначеній договором (п.п. 1.1., 1.2.). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Пунктами 1.2, 1.3 передбачено, що загальний розмір кредиту становить 14782,00 грн, кредит надається загальним строком на 345 днів з 19 квітня 2024 року до 30 березня 2025 року. Пунктом 1.5. передбачено загальні витрати за кредитом які складають 101346,80 грн, денна процентна ставка становить 1,99 % (124436,91 відсотків річних). Договором про споживчий кредит передбачено і відсотки за користування кредитними коштами які становлять 1,99 % протягом поточного періоду від фактичного залишку кредиту за кожен день, відповідно до п. 1.5.2, 1.5.3 проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду становлять 547,50 % річних, проценти протягом решти стороку кредитування нараховуються за стандартною ставкою 912,50 % річних. Пунктом 1.5.1. договору сторонами погоджено розмір комісії за надання кредиту в розмірі 1679,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] п. 2.1. договору. Відповідно до Додатку №1 до договору про споживчий кредит №102330242 від 19 квітня 2024 року узгоджено і графік платежів та загальну варність кредиту. [PERSON] 19 квітня 2024 року підписала заяву на отримання кредиту №102330242, яка є Додатком №2 до договору про споживчий кредит №102330424, якою також було обумовлено суму, строк кредиту, процентну ставку та комісію. Також, відповідачем 19 квітня 2024 року підписано Анкету-заяву на кредит №102330242. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором №102330242 виконало і надало кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення №87262545 від 19 квітня 2024 року, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» здійснено перерахунок 14782 грн на рах. № [NUMBER] , отримувач коштів [PERSON] ТОВ «Мілоан» надано відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №102330242 з 19 квітня 2024 року по 24 вересня 2024 року, з якого слідує, що [PERSON] частково сплачувала комісію, частково проценти по кредиту та вносила платежі по тілу кредиту. ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»24 вересня 2024 уклали Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому, а ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них,з гідно зреєстром у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24 вересня 2024 року, підписаного ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит-Капітал», до ТОВ «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №102330242 від 19 квітня 2024 року на загальну суму 60388,51 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №102330424 від 19 квітня 2024 року заборгованість перед ТОВ «ФК Кредит Капітал» боржника [PERSON] становить 60388,51 грн. та складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 14190,72 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 37346,79 грн, прострочена заборгованість за комісією 1460,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 7391,00 грн. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч.1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. Судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору №102330242 від 19 квітня 2024 року, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконала ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за іншими платежами перед позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», який набув права грошової вимоги за вказаним договором. З моменту набуття позивачем права вимоги за вказаним договором та станом на час проведення розрахунку заборгованість обліковувалась у розмірі 60388,51 гривень, нарахування за відсотками чи штрафними санкціями позивачем не проводились. В даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором про надання споживчого кредиту №102330242 від 19 квітня 2024 року у розмірі 60388,51 грн. та складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 14190,72грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 37346,79 грн, прострочена заборгованість за комісією 1460,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 7391,00 грн. Зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №102330242 від 19 квітня 2024 року, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача заборгованості за\~сумою кредиту\~в сумі\~14190,72\~грн (основного боргу) підлягає задоволенню. Щодо розміру відсотків за користування позикою за вищезазначеним кредитним договором, то суд зазначає наступне. З наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що нарахування процентів здійснювалось первісним кредитором за 160 днів з 19 квітня 2024 року по 24 вересня 2024 включно, при цьому застосовувалась процентна ставка 1,5 % протягом 15 днів та в розмірі 1,99 % з урахуванням прострочення зобов`язання в розмірі 5 % за кожен день користування кредитом. Разом з тим, суд не бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором №102330242 від 19 квітня 2024 року в частині нарахування процентів за користування кредитом з огляду на наступне. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Так, Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказаним Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22 квітня 2024 року, 1,5% - до 20 серпня 2024 року, а з 21 серпня 2024 діє процентна ставка 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом становить: 32668,22 грн\~та складається\~з:\~27494,52\~грн -\~відсотки за\~період з\~19\~квітня 2024\~року по\~20\~серпня 2024\~(14782\~грн тіло\~кредиту х\~1,5\~%\~х 124\~дні),\~5173,70\~грн відсотки\~за період\~з 21\~серпня 2024\~року по\~24\~вересня 2024\~року (14782\~грн тіло\~кредиту х\~1,0\~%\~х 35\~днів),\~а з\~врахуванням сплачених\~відповідачем відсотків\~за користування\~кредитом в\~розмірі 14301,60\~грн.на корить ТОВ «Мілоан», що відображено у відомості про щоденні нарахування та погашення, розмір відсотків за договором за період з 19 квітня 2024\~року по\~24\~вересня 2024\~рокустановить 18366,62 грн. Також суд зауважує, що враховуючи вимоги п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та введення воєнного стану з 22 лютого 2022 року, позичальник [PERSON] звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, тому нарахування відсотків згідно п.4.2 кредитного договору є неправомірним. Таким чином,\~з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 34017,34 грн. та складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 14190,72 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 18366,62 грн, прострочена заборгованість за комісією 1460,00 грн. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №102330242 про надання споживчого кредиту від 19 квітня 2024 року в розмірі 34017,34 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 7391,00 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення 7391,00 грн неустойки необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1364,54 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 56,33 %). Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 п.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи та входять до складу судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 8000 грн. Між ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" та Адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі Адвоката, Керуючого партнера Усенка М.Г. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року. Відповідно до умов договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надавє правничу допомогу в обсязі та на умовах передбачених договором. Відповідно до розділу 2 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків, зокрема, вартість послуг узгоджується сторонами, ціна вказується у акті наданих послуг. Згідно з актом № Д/2358 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 20 серпня 2025 року та детальним описом наданих послуг до даного акту за договором №0107 від 01 липня 2025 року, сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з [PERSON] на загальну суму 8000 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи із умов договору про надання послуг, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, характер правовідносин у цій справі, ціну позову, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: partial