Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

10 березня 2024 року позивач через свого адвоката Косінцева К.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним його шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 листопада 2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 2264. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб, проте, на час укладення цього шлюбу позивач перебував у іншому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що був зареєстрований на території російської федерації 09.02.2008 та розірваний 29.11.2018 Бабушкінським відділом РАГСу м. Москви на підставі спільної заяви подружжя. Позивач вважає шлюб, укладений з відповідачем, недійсним від дня його державної реєстрації. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіній Т.В. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, визначено учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача засобами поштового зв`язку надіслала до суду відзив на позов. В якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати до позивача та представника позивача заходи процесуального примусу у виді попередження та постановити щодо адвоката [PERSON] окрему ухвалу, в якій порушити питання притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Також, представник відповідача надіслала клопотання, в якому просила здійснити перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2024 року провадження у справі № 750/3843/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №750/14365/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2025 року провадження у справі поновлено. У справі призначено підготовче засідання на 18 серпня 2025 року. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.10.2025 на 14 годину 00 хвилин. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2025. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов. Представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Косінцовою П.Ю. до суду надіслано письмові пояснення, в яких третя особа підтримує заявлений позивачем позов, оскільки позивач на час реєстрації шлюбу з відповідачем вже перебував у іншому шлюбі. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при її вирішенні покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 22 листопада 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2264, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9-11). Сторони мають трьох спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 60-62). Позивачем в якості доказу перебування позивача у іншому шлюбі, на час реєстрації шлюбу з позивачем, надано копію свідоцтва про укладення шлюбу від 09.02.2008, серії [NUMBER] , згідно якого 09.02.2008 Бабушкінським відділом РАГСу м. Москви зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , громадянином України та [PERSON] , [INFO] , громадянкою російської федерації, актовий запис 1257 (а.с.12). Також позивачем надано копію свідоцтва про розірвання за спільною заявою подружжя шлюбу між [PERSON] , [INFO] , громадянином України та [PERSON] , [INFO] , громадянкою російської федерації, про що вчинений актовий запис Бабушкінським відділом РАГСу м. Москви за №1301897700002020202087005 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , дата видачі - 29.11.2018 (а.с. 13). Таким чином, у наданих позивачем до позову свідоцтвах про укладення шлюбу та його розірвання між [PERSON] та [PERSON] вказані різні роки народження дружини. Представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Косінцовою П.Ю. до суду надіслано пояснення щодо позову, до яких долучено копії свідоцтва про укладення шлюбу та розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , громадянином України та [PERSON] , [INFO] у перекладі українською мовою, у яких немає розбіжності у році народження нареченої (а.с.128-133) Представник відповідача просила суд не враховувати надані позивачем та третьою особою копії свідоцтв про укладення шлюбу позивача з третьою особою та про його розірвання, посилаючись на їх фіктивність, адже згідно витребуваної судом інформації з Державної прикордонної служби України від 20.02.2024 видно, що позивач на час подачі 27 жовтня 2018 року спільної заяви про розірвання шлюбу до Бабушкінського відділу РАГС м. Москви, перебував в Україні, так як 21.10.2018 року зафіксовано його в`їзд в Україну та лише 04.11.2018 він виїхав з України у пункті пропуску Краковець (а.с.76-77) Представник відповідача вказує, що позивач вдався до створення штучних доказів, які надав суду при розгляді справи №750/14365/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 у справі №750/14365/21 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 серпня 2024 року задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 серпня 2024 року скасовано, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При розгляді справи №750/14365/21 Чернігівський апеляційний суд досліджував наявні у тій справі ксерокопії свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та надав їм таку оцінку: «Так, у ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , що була надана відповідачем разом з касаційною скаргою, та в свідоцтві про розірвання шлюбу [NUMBER] , яке надано [PERSON] , відрізняється дата народження [PERSON] , у ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] вказана дата народження - [INFO] , а у свідоцтві про розірвання шлюбу [NUMBER] - 26.02.1982. Крім того, у повторному свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] та у свідоцтві про розірвання шлюбу серії [NUMBER] зазначено, що їх видано Бабушкінським відділом РАЦС Управління РАЦС Москови, тобто в даних свідоцтвах наявна граматична помилка щодо зазначення міста. Наявність орфографічних помилок та неточностей у вказаних документах викликає сумніви у їх реальності. Задля усунення сумнівів у дійсності наданих документів ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2025 у справі призначено судову технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи відповідає бланк «Свидетельство о заключении брака [NUMBER], дата выдачи - 31 марта 2012 года (повторное), место государственной регистрации - Бабушкинский отдел ЗАГС Управления ЗАГС Московы» (том 5, а.с. 149), за своїми характеристиками (серія, номер, вид аркушу, внесені записи, тираж бланку документа, рік виготовлення, тощо) аналогічним бланкам, які є в офіційному обігу на території російської федерації? 2. Чи відповідає бланк «Свидетельство о расторжении брака [NUMBER], дата выдачи - 29 ноября 2018 года, место государственной регистрации - Бабушкинский отдел ЗАГС Управления ЗАГС Московы» (том 5, а.с. 150), за своїми характеристиками (серія, номер, вид аркушу, внесені записи, тираж бланку документа, рік виготовлення, тощо) аналогічним бланкам, які є в офіційному обігу на території російської федерації? Проведення експертизи доручалось Чернігівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (том 6 а.с. 205-207). 27.02.2025 від експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання про надання порівняльного матеріалу, а саме зразка бланка «Свидетельство о заключении брака» з вихідними типографськими даними «Гознак, МПФ, Москва, 2010, «В»» та зразка бланка «Свидетельства о расторджении брака» з вихідними типографськими даними «Гознак, МПФ, Москва, 2017, «В»», які є в офіційному обігу на території Російської Федерації. Зазначено, що проведення експертизи до виконання заявленого клопотання зупинено, у разі невиконання клопотання матеріали буде повернуто без виконання (том 6 а.с. 217). З огляду на військову агресію рф проти України, зупинення дії та вихід з 23.12.2022 з Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, надання порівняльного матеріалу, клопотання про надання якого заявлено експертом, є об`єктивно неможливим. Також, у матеріалах справи міститься копія рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2009 (справа №2-606/09) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну відомостей про батька в актовому записі про народження дитини. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що у позові [PERSON] указувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2000 року по 02.07.2002, остання не повідомляла про те, що повторно уклала шлюб з [PERSON] 09.02.2008 (том 4 а.с. 170-171). Вищезазначені обставини, а саме повідомлення відповідачем про перебування в іншому шлюбі лише при розгляді справи у суді касаційної інстанції; ненадання безпосередньо відповідачем оригіналів свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу із [PERSON] ; надання ксерокопій свідоцтв, завірених нотаріусом, нотаріальна діяльність якого була зупинена; надання оригіналів свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу представником [PERSON] - адвокатом Косінцевою П.Ю. більше ніж через два роки після початку розгляду справи, при тому, що сама [PERSON] , за поясненнями сторін, проживає в рф;- викликають у колегії суддів обґрунтовані сумніви щодо дійсності свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , повторного свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . З огляду на зазначене, у даній конкретній справі, зважаючи на процесуальну поведінку відповідача, відсутність клопотання сторони відповідача про поновлення строку на подання нових доказів із зазначенням поважних причин їх ненадання, апеляційний суд вважає, що районний суд помилково взяв до уваги вищезазначені свідоцтва як докази на підтвердження факту перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з громадянкою рф [PERSON] з 09.02.2008 по 29.11.2018, які при цьому викликають сумніви у їх достовірності». Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. До позовної заяви про визнання шлюбу недійсним позивач надав суду ті ж самі свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON] та про розірвання шлюбу з нею, що досліджувалися судом при розгляді справи №750/14365/21 і зазначає, що оскільки він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а тому його шлюб з відповідачем є недійсним в силу статті 39 СК України. При розгляді даної справи суд враховує обставини, встановлені при розгляді справи №750/14365/21, адже вказані свідоцтва були подані стороною позивача як докази на спростування презумпції спільності майна подружжя і суд констатував наявність сумнів у їх достовірності. За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сімейним кодексом України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частинами першими статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. За статтею 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Частиною першою статті 39 СК України визначено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Згідно з частиною другою статті 43 СК України якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу. З системного аналізу вказаних норм чинного законодавства України слід дійти висновку, що не може існувати два рішення суду з приводу спору між тим самим подружжям, як про розірвання шлюбу, так і про визнання цього шлюбу недійсним. Судом встановлено, що на час пред`явлення позову про визнання шлюбу недійсним, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2021 року у справі №750/10138/21. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 23 жовтня 2019 року у справі №756/8186/17 щодо умови для визнання шлюбу, який розірвано за рішенням суду, недійсним, суд вказав таке: вирішуючи конкуренцію між нормами ч. 1 ст. 39 СК України та ч. 2 ст. 43 СК України, підлягає застосуванню остання норма, оскільки саме вона містить спеціальну умову для визнання шлюбу, який розірвано за рішенням суду, недійсним, а саме скасування рішення суду про розірвання шлюбу. Із огляду на встановлені обставини справи та зібрані докази, суд не знайшов підстав для задоволення позову, адже позивачем не надано суду належних доказів його перебування у шлюбі з іншою особою на час реєстрації шлюбу з відповідачем, а крім того, згідно з частиною другою статті 43 СК України якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Представником відповідача заявлено вимогу про покладення на позивача понесених відповідачем у даній справі витрат на правничу допомогу. Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідачу правничу допомогу надавало адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АЙК`Ю ГРУП» на підставі договору № 09/04/24 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 09.04.2024 (а.с. 102-104). Згідно платіжної інструкції № 4ХА9-0535-6000-R58А від 15.04.2024 [PERSON] сплачено адвокатському об`єднанню «ЛІГАЛ АЙК`Ю ГРУП» 17250 грн. (а.с. 101). Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, враховуючи складність справи, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Outcome: dismissed