Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

01 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (надалі за текстом - ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»/позивач), в особі представника - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича, який діє на підставі ордеру серії АН № 1685548 від 30.06.2025, через систему «Електронний суд», звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідач), предметом якої є: стягнення з відповідача заборгованості за Договором надання грошових коштів у позику №2759520124 від 19.01.2024 у сумі 18 433,60 грн. В обґрунтування позову ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» зазначено, що 19.01.2024 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] уклали Договір про надання грошових коштів у позику № 2759520124 в письмовій формі у вигляді електронного документа, шляхом грошового переказу, у сумі 2 000,00 грн, використовуючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] , вказаної відповідачем під час укладання договору позики №2759520124 від 19.01.2024. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості, на момент подання позовної заяви за договором надання грошових коштів у позику №2759520124 від 19.01.2024, яка становить 18 433,60 грн, з яких: 2 000 грн 00 коп - тіло кредиту; 16 433 грн 60 коп - заборгованість за відсотками. Також, позивач просить суд покласти судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн на відповідача Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.07.2025 справа № 644/5919/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 02.10.2025 стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 2759520124 від 19.01.2024 у сумі 18 433 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять три) грн 60 коп, з яких: 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту; 16 433 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять три) грн 60 коп - заборгованість за процентами та судовий збір у розмірі, що становить 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. 08.10.2025 за вх. № 35020 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Іннова Нова» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійович, який діє на підставі ордеру серії АН № 1685548 від 07.10.2025, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» судові витрати за надання ТОВ «Іннова-Нова» (попередня назва ТОВ «Іннова Фінанс») професійної правничої допомоги адвоката у сумі 5 000 грн 00 коп. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 08.10.2025 справа № 644/5919/25 передана на розгляд судді Паляничко Д.Г. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу [PERSON] про виклик в судові засідання призначені на 16.10.2025, 24.10.2025, 11.11.2025 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно інформації з відповіді ЄДДР. Заразом, відповідач повідомлявся про виклик у судові засідання призначені на 16.10.2025, 24.10.2025, 11.11.2025, шляхом направлення повісток на електронну адресу відповідача [INFO] , відповідно до положень ст.128 ЦПК України. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду повторно без поважних причин, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи те, що присутність сторін у судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання ТОВ «Іннова-Нова» професійної правничої допомоги адвоката за відсутності сторін. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано суду: -договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, укладеного між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком Михайлом Валерійовичем; -заявку № 3728003537 про надання послуг від 02.06.2025; -платіжну інструкцію № 9 від 06.10.2025 з призначенням платежу: Згідно заявки №3728003537 від 02.06.2025 про надання послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги №06-05/2025,@2759520124; -акт № 3728003537 від 06.10.2025 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025. Судом установлено, що у вересні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009. Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № (надалі за текстом - Закон № 5076-VI). Статтями 26, 27 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 регламентовано, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Отже, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Заразом, Верховний Суд зазначає, що нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового заочного рішення, так як при ухваленні додаткового рішення суду відсутня така обов`язкова умова як для заочного рішення, а саме належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання (п.1 ч. 1 ст.280 ЦПК України). Так, у ч. 4 ст.270 ЦПК України закріплено, що, ухвалюючи додаткове рішення, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тому повідомлення і явка відповідача у цьому випадку не є обов`язковою. Отже, нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового заочного рішення, саме такий правовий висновок зробив 18.10.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 947/32389/21, провадження № 61-7981 св 23 (ЄДРСРУ № 114259093), в межах дослідження питання щодо процесуальної неможливості ухвалення додаткового заочного рішення. Отже, на підставі викладеного вище,

Outcome: approved