Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач через представника звернулася до суду з цим позовом та в обґрунтування вимог зазначила таке. Вона є законним представником свого малолітнього сина [PERSON] , якому 12 років. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] з 11.08.2012 по червень 2018 року, у шлюбі [INFO] народився син. В 2022 році [PERSON] був призваний та мобілізований на військову службу. За довідкою ВЛК від 23.05.2022 він був цілком здоровий та придатний до військової служби. Проте під час захисту Батьківщини виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини [NUMBER] в районі [ADDRESS] [PERSON] отримав поранення, після чого у нього почало значно погіршуватися здоров`я. За результатами медичного огляду від 15.03.2024 він був визнаний непридатним до військової служби, та було встановлено, що його захворювання та поранення пов`язані з проходженням військової служби. [INFO] [PERSON] помер. Позивач 07.04.2025 зверталася до [NUMBER] РВЛК зі зверненням щодо встановлення причинного зв`язку смерті солдата [PERSON] , їй було повідомлено, що причинний зв`язок смерті вже опрацьовано протоколом від 30.01.2025 №419. За витягом протоколу захворювання солдата [PERSON] «Гостра недостатність кровообігу. Хронічна ішемічна хвороба серця» згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 18.05.2024 [NUMBER] , свідоцтвом про хворобу Хе353 ВЛК в/ч [NUMBER] від 15.03.2024, лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.10.2024, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2024, послужило причиною смерті [INFO] захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті не пов`язані з проходженням військової служби». Вважає, що це рішення не відповідає дійсності, та бажає оскаржити його в інтересах прав дитини. Для доведення та встановлення причинного зв`язку хвороб є необхідним отримання медичної документації щодо [PERSON] . Після звільнення з військової служби [PERSON] у 2024 році перебував на стаціонарному лікуванні у Міській клінічній лікарні №16. 04.07.2025 адвокатом Ромась А.І. було подано запит до КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР щодо отримання певних медичних документів задля встановлення причинного зв`язку смерті та отриманих під час служби захворювань і поранень. 07.07.2025 було отримано відповідь на запит, згідно з якою вимоги стосовно надання медичної інформації/документації, що несе в собі лікарську таємницю, відносно [PERSON] не відповідають змісту ст.ст.39,39-1,40 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 (зі змінами), а представник і позивач не входять до переліку осіб, яким може бути надана медична інформація/документація, оскільки вона належить до лікарської (охоронюваної законом) таємниці, не є членами сім`ї померлого. 24.07.2025 запит був поданий повторно та 01.08.2025 була отримана відповідь про невідповідність вимог стосовно надання медичної iнформації/документацiї, що несе в собi лiкарську тасмницю вiдносно [PERSON] , змiсту ст.ст.39,39-1,40 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 (зi змiнами), а також ст.285 ЦК України, представник та позивач не входять до перелiку осiб, яким може бути надана медична документацiя, яка становить лiкарську (охоронювану законом) таємницю. Разом з тим, для отримання пенсії для дитини, яка втратила батька-військового, та доведення факту, що смерть [PERSON] пов`язана з отриманими під час захисту Батьківщини пораненнями необхідні документи, які знаходяться у відповідача, і це спрямовано на захист прав та інтересів дитини. Встановлення точного діагнозу захворювань, які призвели до смерті [PERSON] , та їх зв`язку з військовою травмою є ключовим для визначення розміру соціальних виплат, компенсацій та пільг, на які має право його малолітня дитина. Наголошує, що Закон України «Про захист персональних даних» є законом, який встановлює загальні принципи та вимоги до обробки персональних даних, а тому містить бланкетні норми, у той час як спеціальні закони мають детально з урахуванням принципів Закону України «Про захист персональних даних» встановлювати правила обробки персональних даних у відповідних сферах з урахуванням особливостей відносин, що регулюються, а також передбачити відповідні механізми захисту від свавільного обмеження права на особисте життя. Очевидно, що одним законом неможливо врегулювати особливості обробки персональних даних для всіх сфер діяльності як державних органів, так і суб`єктів приватного права. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні. Отож, усі особливості діяльності адвокатів та правові межі такої встановлено саме в спеціальному законі, тобто Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відтак, при конкуренції норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Закону України «Про захист персональних даних» в діяльності адвоката при витребуванні копій медичних документів та інформації з обмеженим доступом спеціальними нормами є норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Просила визнати протиправними дії генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, які полягають у ненаданні повної та належної інформації на адвокатський запит адвоката Ромась А.І. б/н від 04.07.2025 та адвокатський запит адвоката Ромась А.І. б/н від 24.07.2025; зобов`язати його надати повну та належну інформацію вказані запити. ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи Позивач та її представник до суду не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якому позовні вимоги підтримані. Представник відповідача також до суду не прибув, відповідачем надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. В наданому відзиві позовні вимоги відповідачем не визнані з огляду на таке. Відмова в задоволенні вимог адвокатських запитів обґрунтована вимогами діючого законодавства, що регулює правовідносини у сфері охорони здоров`я та нормами прямої дії Конституції України. Медичні документи пацієнта, що містять лікарську (охоронювану законом) таємницю, можуть бути надані членам сім`ї померлого тільки за обмеженим переліком, визначеним чинним законодавством. Адвокату на законних підставах в порядку ст.ст.39,39-1,40 ЗУ «Основи законодавства України» відмовлено у задоволенні вимог першого запиту стосовно надання медичної документації померлого. На другий запит на законних вищезазначених підставах додатково відмовлено у задоволенні вимог стосовно надання медичної документації померлого. До суду позивачем не надано жодної копії заяви про її власне звернення на адресу ВЛК №20 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби з відповідним переліком медичних документів. Позивач могла скористатися своїм правом клопотати перед ВЛК про витребування комісією необхідних медичних документів [PERSON] , але не реалізувала його. На думку відповідача, їй немає необхідності займатися власним витребуванням/пошуком тих чи інших медичних документів в медичних закладах, а достатньо звернутися до регіональних або центральних органів ВЛК з належно оформленою заявою про встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, надавши при цьому медичні та інші військові документи [PERSON] , що є у неї, та поставити перед ВЛК питання про витребування додаткових медичних документів у тих чи інших медичних закладах України. За галузевими стандартами охорони здоров`я України існує вільний обмін медичною інформацією та документацією між медичними закладами України, тому на запит ВЛК іншим медичним закладом надається вся необхідна лікарська/медична інформація або документація пацієнта. Щодо питань законності вимог витребування медичної документації пацієнта за адвокатським запитом вказує, що можливість отримання лікарської/медичної інформації без згоди особи (громадянина, пацієнта) можливе лише у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Спеціальним Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 окреслене чітке коло осіб, які мають право на отримання медичної інформації, та законом не передбачене права доступу до лікарської/медичної інформації/документації дружини щодо чоловіка, у повнолітніх та неповнолітніх дітей до інформації щодо власних батьків (крім випадків їх інвалідності та піклування), у колишньої дружини до колишнього чоловіка та навпаки. Таким чином, а ні позивач, а ні її малолітній син, навіть за умови повноліття, не наділені правом отримати медичну інформацію/документацію відносно [PERSON] . Частиною п`ятою ст.39 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та ч.4 ст.285 ЦК України передбачено, що у разі смерті пацієнта члени його сім`ї або інші уповноважені ними фізичні особи мають право бути присутніми при дослідженні причин його смерті та ознайомитися з висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. То ж, члени сім`ї померлого або їхні представники (уповноважені особи) не мають права та доступу до іншої медичної інформації або документації стосовно померлого пацієнта. Крім того, пунктом «г» ч.1 ст.78 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлені професійні обов`язки медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації, а саме: зберігати лікарську таємницю, що і було здійснено медичним персоналом. Оскільки у наданні інформації на адвокатські запити відмовлено правомірно, просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив сторона позивача зазначає, що законом не встановлено обов`язку досудового звернення у справах про витребування медичної документації, а право звернення до суду за захистом прав є гарантованим Конституцією України та реалізується на розсуд позивача. Повторне звернення до ВЛК з проханням витребувати документи не може вважатися ефективним засобом захисту права, оскільки ВЛК вже прийнято негативне рішення та її незалежність та неупередженість при перегляді власного рішення викликає обґрунтований сумнів. Позивач має право на незалежну оцінку медичної документації для складання обґрунтованої скарги на рішення ВЛК, для чого необхідно безпосередньо самій отримати докази. Наголошує, що хоча медичні документи містять лікарську таємницю та є інформацією з обмеженим доступом, ч.2 ст.32 Конституції України вказує, що заборона на поширювання конфіденційної інформації не є абсолютною. Так, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення такої інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, і саме з метою доведення інтересу прав людини був пред`явлений позов. У запереченнях\~відповідач акцентує\~увагу на\~тому,\~що жодний\~законодавчий акт\~не зобов`язує\~медичний заклад\~надавати позивачеві\~медичну документацію\~пацієнта,\~відмова у\~наданні такої\~документації цілком\~правомірна.\~На думку\~відповідача,\~ [PERSON] \~обрано неправильний\~спосіб захисту\~прав та\~інтересів.\~ \~ \~ ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19.08.2025 позовна заява була залишена без руху для виправлення виявлених недоліків, які були виправлені позивачем 20.08.2025. 22.08.2025 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 31.10.2025. Суд вважає,\~що в\~справі є\~достатньо матеріалів\~про права\~i\~взаємовідносини сторін\~i\~немає необхідності\~вислуховувати особисті\~пояснення осіб,\~які не\~з`явилися до\~суду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 у справі №200/1806/18, яке набрало законної сили 08.07.2018, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2021, вказаним рішенням шлюб було розірвано, прізвище позивача [PERSON] змінено на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . 29.08.2018 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] перебував на військовій службі в Збройних Силах України з травня 2022 року, проходив службу у військовій частині [NUMBER] , 22.06.2022 під час бойових дій отримав вогнепальне осколкове поранення черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів, проходив лікування. Наказом командира 79 ОДШБ від 15.05.2025 №162-РС солдат [PERSON] звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я на підставі висновку про непридатність до військової служби. [INFO] [PERSON] помер. Згідно з витягом з протоколу №419 від 30.01.2025 засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця [PERSON] встановлено, що захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті не пов`язані з проходженням військової служби. За твердженнями позивача [PERSON] вона як мати та законний представник спільної з [PERSON] малолітньої дитини не погодилася з висновком ВЛК та має намір оскаржити його та встановити пов`язаність захворювання та причини смерті колишнього чоловіка з проходженням ним військової служби задля одержання в подальшому дитиною відповідної пенсії та соціальних пільг. 27.06.2025 [PERSON] уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Ромась Анастасією Ігорівною (свідоцтво ДН №4740 від 27.12.2023), предметом якого є представництво адвокатом інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян, представництво інтересів клієнта в ТЦК, суді, військовій частині, а також при оскарженні ВЛК. Строк дії цього договору один рік з моменту укладення, тобто до 27.06.2026. В межах строку дії вказаного договору 04.07.2025 адвокатом Ромась А.І. спрямовано до КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради адвокатський запит з вимогою надати копії медичної картки, копії виписок, електронних направлень та всіх супутніх медичних документів, які наявні в лікарні (копії результатів аналізів, копії результатів обстежень тощо) [PERSON] , [INFO] , з 18.05.2024 по 03.10.2024. Відповіддю на цей запит від 07.07.2025 №917 генеральний директор КНП «МКЛ №16» ДМР [PERSON] відмовив у наданні витребуваних відомостей, оскільки вони становлять лікарську таємницю та її запитувачі не є членами сім`ї померлого. Так, згідно з ч.5 ст.39 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 тільки члени сім`ї (представник) померлого мають право бути присутніми при дослідженні причин смерті та ознайомитися з висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. Інших прав у членів сім`ї померлого (їх представників) щодо отримання інших медичних документів та інформації про померлу особу немає (не передбачено чинним законодавством). 24.07.2025 адвокатом спрямовано повторний запит до КНП «МКЛ №16» ДМР з тими самими вимогами. 01.08.2025 листом №1082 генерального директора КНП «МКЛ №16» ДМР О. Хасілєва адвокату повторно відмовлено у наданні витребуваних відомостей з підстав, аналогічних викладеним у попередньому листі від 07.07.2025. Крім того зазначено, що згідно з ч.4 ст.285 ЦК України у разі смерті фізичної особи члени її сім`ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. Таким чином, запитувачем можливе отримання тільки тієї лікарської інформації, яка є викладеною у висновках щодо причин смерті [PERSON] , а правами на отримання інших медичних документів він законодавчо не наділений. Оскільки [PERSON] , помер [INFO] поза межами та не під час власного лікування в КНП «МКЛ №16» ДМР, то причини смерті пацієнта встановлюються шляхом проведення патологоанотомічного або судово-медичного дослідження спеціалізованими медичними установами, де можна отримати/ознайомитися із висновками щодо причин смерті [PERSON] . V. Оцінка суду Предметом розгляду цієї справи є правомірність відмови генерального директора Комунального підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради у наданні відповідей на адвокатські запити. Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI). На підставі пункту першого частини першої статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). Відповідно до абзаців першого та другого частини першої статті 24 Закону №5076-VI адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Згідно з частинами другою, третьою статті 24 Закону №5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Зазначена норма закону передбачає виключення із кола запитуваної адвокатом інформації, яка в будь-якому випадку не може бути надана адвокату на його запит. За змістом ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Частиною другою статті 32 Конституції України встановлено заборону збирати, зберігати, використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У рішенні від 20.01.2012 у справі №1-9/2012 Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вказав, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. До такий відомостей Конституційним Судом України віднесено, зокрема, інформацію про стан здоров`я особи. Відповідно до ч.4 ст.285 ЦК України право бути присутніми при дослідженні причин смерті особи та ознайомлюватись з висновками щодо причин її смерті належить членам сім`ї або іншим уповноваженим ними фізичним особам. Аналогічне положення закріплено також у частині п`ятій статті 39 Основ законодавства України про охорону здоров`я. Таким чином, закон обмежує право членів сім`ї померлого та уповноважених ними осіб в отриманні інформації щодо померлого лише правом отримати відомості про причини смерті особи, і до цих відомостей не входить інша інформація/документація, запитувана адвокатом у цій справі, як-то: копії медичної\~картки,\~копії виписок,\~електронних направлень\~та всіх\~супутніх медичних\~документів,\~які наявні\~в лікарні\~(копії\~результатів аналізів,\~копії результатів\~обстежень тощо)\~ [PERSON] . Виходячи з викладеного та з урахуванням характеру запитуваної адвокатом Ромась А.І. інформації у відповідача, суд погоджується з підставами відмови генерального директора КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР у наданні витребуваних відомостей на адвокатські запити та вважає таку відмову правомірною та такою, що не порушила права позивача як законного представника малолітньої дитини, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Позиція суду в цій справі узгоджується з висновками, наведеними Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.07.2019 у справі №428/3905/16-ц, правовідносини в якій аналогічні наявним у поточній справі. Щодо інших аргументів сторін, викладених у заявах по суті справи, суд зазначає, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) унормоване, що, не зважаючи на обов`язок, визначений у п.1 ст.6 Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»\~(далі Конвенція) щодо зобов`язання судів давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції,\~може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ від 18.07.2006). Отже, враховуючи положення практики ЄСПЛ, право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Пункт 1\~ст.6 Конвенції\~не вимагає більш детальної аргументації від суду, якщо він лише констатує наявність порушень відповідно до норм закону. Таким чином, за умови встановлення правомірності дій відповідача немає потреби надавати відповідь на інші твердження сторін. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Судові витрати у справі складаються з судового збору, які в силу ст.141\~ЦПК України з урахуванням висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed