Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8418602 від 25.10.2024 року у сумі 24750,00 грн., яка складається з 11250 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13500 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Зазначає, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору від 25.10.2024 року та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 8418602 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надало споживачу суму кредиту у розмірі 11250 грн. строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процента ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С9346. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 8418602, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, визначений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки. Із паспорта споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 25.10.2024 року, вбачається, що в ньому зазначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту й інші умови. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним договором про надання споживчого виконало та надало відповідачу кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, однак останній не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 8418602 становить 24750,00 грн., яка складається з 11250 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13500 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Водночас, суд зауважує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не спростував розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями. Згідно зі статтею 526\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.\~627\~ЦК\~України відповідно до статті 6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами /ст. 629 ЦК України/. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~(електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6103), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.\~264\~ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, у відповідності до положень ч. 3 ст.\~4\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача. Позивач також просив стягнути з відповідача судові витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку. Відповідно до копії списків згрупованих відправлень, загальна вартість пересилання листів становить 125 грн. Ці витрати на підставі ст. ст.ст. 133, 141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Outcome: approved