Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2023 р. [PERSON] , шляхом заповнення заявки на офіційному веб сайті ТОВ «Авентус Україна» отримала кредит в розмірі 25000,00 грн. на строк 360 днів зі стандартною ставкою 1,99% на день. 23.10.2024 року між первісним кредитором та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 02.11.2023 року №7229318. В подальшому, 20.01.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу №20/01/2025-01, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором №7229318 від 02.11.2023 року перейшло до ТзОВ «Юніт капітал». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на день звернення до суду із позовною заявою становить 70767,16 гривень, з яких: 24999,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 45768,16 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Юніт капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 70767,16 грн. та судові витрати, котрі складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник відповідач в судове засідання подала до суду заяву, в якій зазначила, що її довірителька [PERSON] позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 02.11.2023 р. укладено кредитний договір (далі договір), згідно якого вона отримала кредит в розмірі 25000,00 грн. на строк 3600 днів зі стандартною ставкою 1,99% на день. Із дослідженого судом договору №7229318 від 02.11.2023 року встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Зокрема, [PERSON] зобов`язалася здійснювати повернення кредиту, нарахованих процентів згідно графіку платежів та ознайомлена з загальною вартістю кредиту, реальною річною ставкою, тарифами банку (п.1.1-1.15, п. 4.4. договору). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. 23.10.2024 року між первісним кредитором та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 02.11.2023 року №7229318. В подальшому, 20.01.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу №20/01/2025-01, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором №7229318 від 02.11.2023 року перейшло до ТзОВ «Юніт капітал». Оскільки на підставі даних договорів відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Юніт Капітал», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором, в сумі 70767,16 гривень, з яких: 24999,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 45768,16 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Оскільки заборгованість за кредитним договором від 02.11.2023 року в сумі 70767,16 грн. повністю визнається відповідачем і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК вони не підлягають доказуванню. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед ТзОВ «Юніт Капітал» за договором на загальну суму 70767,16 грн., яка визнається відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи покаладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.02.2025. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі -\~Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону N 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону N 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Із матеріалів справи вбачається, що наявність договірних відносин між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» у справі, що розглядається, підтверджується договором про надання правової допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025, актом прийому-передачі наданих послуг від 10.02.2025, який визначає перелік виконаних адвокатом послуг і робіт та їх вартість. Згідно з ч.5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак відповідач, на котрого покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат, не подавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс у даній справі 7000,00 грн витрат на правничу допомогу і стороною відповідача не доведено неспівмірність таких витрат, а тому із відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Outcome: approved