Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами 27.11.2017 укладено кредитний договір № 200922831201, за яким позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 6500,00 грн., який в подальшому збільшено до 34718,88 грн. Позивач стверджує, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий строк, внаслідок чого станом на 10.01.2025 заборгованість перед позивачем становить 48213,11 грн., яка складається із 34718,88 грн.-заборгованості за тілом кредиту; 13494,23 грн.-заборгованості за процентами. Позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 48213,11 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 25.06.2025 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву до суду не надав. 19.08.2025 через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області долучив квитанції про сплату від 12.02.2025, від 12.03.2025 на загальну суму 8000,00 грн. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами 27.11.2017 укладено кредитний договір № 200922831201. Згідно паспорту споживчого кредиту тип кредиту-кредитна лінія; сума кредиту-6500,00 грн.; строк кредитування-12 місяців, передбачена пролонгація; процента ставка- фіксована, 49 % річних. Позивачем зі свого боку зобов`язання виконані, кредитні кошти відповідачу надано. Натомість, позивач зазначає, що [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість на загальну суму 48213,11 грн. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту, відсотків за користування кредитом. Виходячи з правового аналізу вказаних норм встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи договір (заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт). Разом з тим, матеріали справи містять квитанції про сплату від 12.02.2025, від 12.03.2025 на загальну суму 8000,00 грн. За приписами ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1)\~у першу\~чергу відшкодовуються\~витрати кредитора,\~пов`язані з\~одержанням виконання; 2)\~у другу\~чергу сплачуються\~проценти і\~неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. За таких обставин, сума боргу за несплаченими процентами складає не 13494,23 грн., а 5494,23 грн. Відтак, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 40213,11 грн. Положеннями ст. ст.\~77,\~79,\~80,\~81 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги усі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» щодо стягнення заборгованості. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 48213,11 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму грн (40213,11 х100): 48213,11), тобто на 83%, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає (2422,4х83):100= 2010,59 грн

Outcome: partial