Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

09.07.2025 року представник позивача звернувся до Київського районного суду м. Одеси, з вказаною позовною заявою, у якому просив суд: стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 37090,11 грн., стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Хаджибейскього районного суду м. Одеси. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено спрощене провадження у справі з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2017 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту №R01.184.74246. Відповідно до умов Договору кредиту №R01.184.74246 від 01.11.2017 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 13204,00 грн., а Позичальник зобов?язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього Договору. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 27,19%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитно оболуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів, Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 13204,00 грн. строком до 01.09.2025 року, а Позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до Графіку щомісячних платежів) згідно з умовами цього Договору. Згідно договору, Позичальник беззаперечно підтверджує, що перед укладанням Поговору ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту та з нормами Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 30,85%. (п.п. 5.7 Договору кредиту). В п. 6 Договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Судом встановлено, що банк свої зобов?язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 13204,00 грн., в строки визначені умовами Договору. Банк свої зобов?язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 13204,00 грн. в строки визначені умовами Договору 1. Позичальник своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконує. Також, 01.11.2017 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту №R01.184.74247. Відповідно до умов Договору кредиту №R01.184.74247 від 01.11.2017 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 9040,00 грн., а Позичальник зобов?язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього Договору. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту 2 за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 28,91% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1,4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Судом встановлено, що Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 9040,00 грн. строком на 01.12.2024 року, а Позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом іншими платежами (відповідно п.п. 5.7 Договору кредиту 2) згідно з умовами цього Договору. Згідно Договору кредиту, Позичальник беззаперечно підтверджує, що перед укладанням Договору ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту та з нормами Закону України «Про споживче кредитування». (Договору кредиту 2). В п. 6 Договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Судом встановлено, що Банк свої зобов?язання за Договором кредиту 2 виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено та надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 9040,00 грн., в строки визначені умовами Договору 2. Позичальник своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв?язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за Договором № R01.184.74246 від 01.11.2017 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 21996,63 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 11594,76 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 10401,87 грн.; та за Договором №R01.184.74247 від 01.11.2017 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 15093,48 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом -7725,99 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -7367,49 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов?язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРІНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» прийняв права вимоги до за Кредитними договорами R01.184.74246 від 01.11.2017 року, R01.184.74247 від 01.11.2017 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРІНГ» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Пунктом 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11861032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, позивач перерахував на рахунок ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11861032,61 грн. та відповідно було здійснено передачі реєстру боржників. 05.03.2025 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРІНГ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було підписано Акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання сторонами зобов`язань за договором факторингу. Під час складання реєстру боржників № 22/12-2023 від 22.12.2023 року була допущена технічна помилка, а саме помилково зазначено номер договору факторингу як ; 21/12-2023 від 21.12.2023 року. Водночас відповідно до положень чинного договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року сторони досягли спільного розуміння, що зазначена технічна неточність не впливає на дійсність правочину, не скасовує факт переходу права вимоги, а також не змінює обсягів переданих прав, які були належним чином оформлені та підтверджені підписаним реєстром боржників № 22/12-2023 від 22.12.2023 року. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона і (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами № R01.184.74246 від 01.11.2017 року, № R01.184.74247 від 01.11.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, передбачено, що зобов?язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послузу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, передбачено, зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов?язковии для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У зв?язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] складає: - за Договором №R01.184.74246 від 01.11.2017 року, станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 21996,63 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 11594,76 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 10401,87 грн.; - Договором № R01.184.74247 від 01.11.2017 року, станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 15093,48 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом -7725,99 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -7367,49 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст..141 ЦПК України, з огляду на принцип пропорційності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Судом, також, встановлено, що судові витрати на правову допомогу позивача склали 14000 гривень 00 копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: Договору №02-24 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, додаткової угоди №1/1 від 01.07.2024 року, Акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.05.2025 року, платіжної інструкції №1395 від 05.06.2025 року, згідно якого представник позивача сплатив адвокату адвокату вартість правової допомоги у розмірі 14000,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених витрат на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн. Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності. Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг. Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. Верховний Суд розглядаючи справи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу неодноразово звертав увагу, також, на сутність стягнення судом таких судових витрат, зазначаючи, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16). Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved