Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - Банк, ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи підставність вимог наступним. 03.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7754763. 21.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21112024 у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК» «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №21112024 від 21.11.2024 ТОВ «ФК» «ЄАПБ» набуло право вимоги до за кредитним договором №7754763 до відповідача в сумі 30\~324,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7\~000,00 грн., заборгованість за відсотками 17\~094,00 грн., заборгованість за пенею, штрафами 6 230,00 грн. Окрім того, 17.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2594781. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договори факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК» «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 25.07.07.2024 ТОВ «ФК» «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитним договором №2594781 від 17.01.2024 до Відповідача в сумі 13 5508,88 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1 616,66 грн., заборгованість за відсотками 11\~892,22 грн. Позивач зазначає у позові, що фінансові установи свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами виконали, надавши у розпорядження позичальника грошові кошти, тоді як відповідач, всупереч умов договорів, незважаючи на повідомлення щодо відступлення права вимоги, належним чином не виконував взяті на себе зобов`язаннями, тому має заборгованість: за кредитним договором №7754763 від 21.11.2024 в сумі 30\~324,00 грн., за кредитним договором №2594781 від 17.01.2024 в сумі 13 5508,88 грн., яку у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, у якому позивач просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК» «ЄАПБ» загальну суму заборгованості за обома договорами право вимоги за якими набув в розмірі 43\~832,88 гривень та вирішити питання судових витрат. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 24.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою від\~20.05.2025\~у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» витребувано докази на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачеві на виконання умов кредитних договорів. 22.08.2025\~ухвалою суду\~за клопотанням\~позивача витребувано в Акціонерного товариства\~Комерційний Банк\~"ПриватБанк" інформацію щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків відкритих у банку станом з 17.01.2024 року по 03.04.2025 року, належності останньому карткового рахунку [NUMBER] , Виписку по рахунку та інформацію про надходження на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 15 000,00 грн., 03.04.2024 року грошових коштів в сумі 700,00 грн. На виконання вимог ухвали суду позивачем та іншою фінансовою установою було надано витребовувані судом докази. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у їх відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не направив. За відомостями Укрпошти судовий виклики направлений в адресу відповідача повернуто повторно з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. Ураховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7754763, відповідно до якого сторони узгодили суму кредиту в розмірі 7000,00 грн., строк на 357 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 21 днів, деталі повернення кредиту узгоджено у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, знижена процентна ставка 2,09% в день застосовується протягом трьох календарних днів, якщо споживач до 24.04.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу визначеного у Графіку, орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 73510,95%, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 67430,87 %. Відповідно до п.6.4. Договору сторони узгодили, що у випадку невиконання/неналежного виконання умов кредитного договору, позичальник зобов`язався сплатити штраф у розмірі 210.00 грн. на 4 день такого невиконання та або неналежного виконання; у розмірі 70,00 грн. починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та або неналежного виконання. Вказаний договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С6090, що відправлений був позичальнику (а.с.8-17). Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК (а.с.89, 218), встановлено, що між товариством та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів від 19.01.2022, на виконання умов якого 03.04.2024 о 17:08 год було здійснено переказ грошових коштів в сумі 7000,00 грн. зарахування на картку маска [NUMBER] . На виконання умов зазначеного договору було перераховано грошові кошти в сумі 7000,00 грн., в підтвердження чому надано виписку по рахунку відповідача [PERSON] (а.с.223, 224 на звороті). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~ТОВ «Авентус\~Україна» \~за кредитним\~договором №7754763\~від 03.04.2024\~за:\~ [NUMBER] \~за кредитним\~договором №\~7754763\~від 03.04.2024,\~за період\~з 21.11.2024\~по 31.12.2024\~гр.\~ [PERSON] \~складає 30\~324,00\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу 7\~000,00\~грн.,\~заборгованість за\~відсотками 17\~094,00\~грн.,\~заборгованість за\~пенею,\~штрафами 6\~230,00\~грн. (а.с.92-102). 21.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», укладено Договір факторингу № 21112024, у відповідності до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акт) прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.18-20). Відповідно до Реєстру боржників від 21.11.2024 до Договору факторингу №21112024 від 21.11.2024, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ», а останній набув права вимоги до [PERSON] в сумі 30 324 гри. (а.с.22). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» сума заборгованості за кредитним договором № 7754763 від 03.04.2024 нарахована за період з 21.11.2024 по 31.12.2024 та складає 30 324,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7\~000,00 грн., заборгованість за відсотками 17\~094,00 грн., заборгованість за пенею, штрафами 6 230,00 грн. (а.с.23). Окрім цього, 17.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики №2594781 (а.с.29-31), відповідно до умов зобов`язання сторони узгодили суму позики 15000,00 грн., строк 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 31.21 % фіксована, базова процентна ставка з другого дня користування позикою 3,00 % до дати повернення кредиту, орієнтована реальна річна процентна ставка 2698,53 %, орієнтована загальна вартість позики - 19725,00 грн. (а.с.29-31) Відповідно до Додатку №1 до Договору сторони узгодили графік платежів та розміри (а.с.32). Зазначений договір було підписано електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора Cg4iYV93G7. На виконання умов зазначеного договору було перераховано грошові кошти в сумі 15000,00 грн., в підтвердження чому надано Виписку по рахунку № [NUMBER] за період 17.01.2024 на картку відкриту на ім`я [PERSON] (а.с.223, 224). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с.33-39) у відповідності до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. У п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості де Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передач відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором п відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимог; Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстр Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. У п.1.3. Договору сторони узгодили строки підписання Актів та обов`язок фактора направлення боржникам повідомлень. У п.9.1. узгоджено до договір вступає в силу з дня його підписання та скріплення печатками та діє до 14.06.2022. У подальшому між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткова угода №2 від 28.07.2021 (а.с.36), відповідно до якого п.1.3. викладено в новій редакції, інші умови залишено без змін. У Додатковій угоді за №7 від 13.06.2022 (а.с.37), сторони обумовили викласти п.9.1. у новій редакції щодо строку дійсності договору протягом 12 місяців з дня набрання чинності, решта умов без змін. Відповідно до Додаткової угоди №32 від 25.07.2024 (а.с.38), сторони визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №28. Згідно Акту приймання-передачі від 25.07.2024 (а.с.39), фактор передав клієнту реєстр боржників №28. Відповідно до Реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13508.88 грн., з яких: 1\~616,66 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11\~892,22 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2594781 від 17.01.2024 наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.84) встановлено, що заборгованість [PERSON] за період з 17.01.2024 по 25.07.2024 становить 13\~508,88 грн., з яких: залишок тіла 1616,66 грн., залишок відсотків 11892,22 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.41), сума заборгованості за кредитним договором №2594781 від 17.01.2024 нарахована за період з 25.07.2024 по 31.12.2024 та складає 13\~508,88 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1\~616,66 грн., заборгованість за відсотками 11\~892,22 грн. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договорів відступлення права вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №7754763 від 03.04.2024; №2594781 від 17.01.2024. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови договору (ст. 634 Цивільного кодексу України). Правилами абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, що була чинною на дату укладення сторонами угоди) договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно із ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» , так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено положеннями ст. 205, ст. 207 Цивільного кодексу України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора (постанова Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 671/1832/20, провадження № 61-232св23). Судом встановлено, що [PERSON] підписав договори №7754763 від 03.04.2024, №2594781 від 17.01.2024 шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора направленого йому на фінансовий номер телефону зазначений ним особисто, відтак вони є дійсними та рівнозначними договорам у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно положень ст..549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом. У свою чергу у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що наявні у справі докази підтверджують надання грошових коштів (кредиту) [PERSON] у розмірі та на умовах, встановлених договорами №7754763 від 03.04.2024; №2594781 від 17.01.2024, доведеною є вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань зібраними та дослідженими безпосередньо судом належними та допустимими доказами, що додані до матеріалів справи. Суд погоджується із розрахунками позивача, оскільки контррозрахунків відповідачем не надано, а іншого судом не встановлено, відтак відповідач зобов`язаний нести юридичну відповідальність за порушення умов зобов`язань. При вирішенні даного спору суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки умови кредитних договорів були узгоджені, відповідач свої зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконував, наявна за вищевказаними кредитними договорами заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, не спростована, іншого не встановлено, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України. Позивачем при пред`явлені до суду цього позову було сплачено судовий збір відповідно до платіжного документу в розмірі 3028,00 грн., а оскільки позов задоволено у повному обсязі, то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved