Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-06 00:00:00

14 липня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява подана та підписана адвокатом Бурлак М.В. в інтересах [PERSON] , у якому прохає шлюб між нею [PERSON] , та ним [PERSON] , зареєстрований 30 жовтня 2021 року у Горішньоплавнівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 269-розірвати. Водночас прохає розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Позов обґрунтований тим, що у їхньому шлюбі народилася спільні малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб між ними фактично припинив своє існування, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 14.07.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно інформації, одержаної в порядку ст. 187 ЦПК України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 23 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 29 вересня 2025 року. 29 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 07 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідач правом надання відзиву не скористався. У судове засідання 07 листопада 2025 року сторони не з`явилися. Від представника позивачки адвоката Бурлак М.В. надійшла заява, у якій остання прохає справу розглянути за її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Від представника відповідача адвоката Галушко С.С. надійшла заява, відповідно до якої прохає справу розглянути за його та відповідача відсутності, позов визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 30 жовтня 2021 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Горішньоплавнівським відділомдержавної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 269, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.11). Від цього шлюбу сторони двох малолітніх доньок: [PERSON] , народилася [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.12) та [PERSON] , народилася [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дітей позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітніх дітей. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України). Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося, тому суд розподіляє їх відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з урахуванням визнання позову відповідачем.

Outcome: approved