Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

позивач, звернувся до суду із позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу Залізничного районного суду м. Львова № 462/4977/24 від 20.06.2024 року з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року розірвано шлюб між ним та відповідачем. 18.11.2024 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, з якої дізнався, що 20.06.2024 року Залізничним районним судом м. Львова було видано судовий наказ, згідно якого з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частка від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2024 року. Вважає розмір аліментів встановлений судовим наказом надто високим, неспроможним ним до виконання, оскільки такий встановлений без врахування всіх сімейних та майнових обставин. Зокрема, окрім доньки [PERSON] , у нього є ще неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його повному фінансовому забезпечені, а також на його утриманні перебуває двоє непрацездатних батьків: [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом ІІІ групи та [PERSON] , [INFO] , пенсіонер. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 21.08.2025 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] , через систему «Електронний суд», подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує щодо задоволення позовних вимог. Під час розгляду справи про розлучення сторонам не вдалось погодити умови щодо порядку участі сторін у вихованні та утриманні дитини, хоча відповідач намагалась врегулювати ці питання саме в такий спосіб з максимальним врахуванням інтересів дитини, вона звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Однак, навіть після постановлення судом судового наказу про стягнення на утримання дитини аліментів, позивач зголосившись його виконувати в добровільному порядку продовжував зловживати нерегулярною сплатою аліментів, відповідач змушена була передати судовий наказ на примусове виконання. Відповідач несе регулярні витрати на утримання дитини, що в середньому на місяць становлять 50 000,00 грн., які складаються з витрат на придбання дитині корисних, поживних продуктів харчування відповідно до віку та стану здоров`я дитини, регулярного придбання одягу та взуття, оскільки дитина в такому віці швидко росте, придбання іграшок та книжок відповідно до віку, підгузок, оплати комунальних платежів, придбання постілі, меблів відповідно до віку, оплати дитячого садочку, а також розвиваючих занять та басейну, проведення дозвілля та відпочинку з дитиною на морі, святкування дня народження, витрати на придбання лікарських засобів в разі необхідності, профілактичних медичних оглядів, лікування. Відповідач як мати дитини забезпечує належні умови для фізичного та психологічного розвитку дитини відповідно до її віку. За таких умов розмір аліментів є цілком співрозмірним з витратами на дитину, навіть частка витрачена мамою періодично перевищує розмір стягнутих аліментів з батька. Доказів нераціонального витрачання стягуваних аліментів чи витрачання таких не на дитину позивачем не надано. Щодо покликань позивача на те, що в нього на утриманні перебуває син від попереднього шлюбу, якого він утримує повністю самостійно, варто зазначити, що це власне рішення позивача не залучати до утримання дитини його матір. Обов`язок утримувати дитину покладений на її батьків. У разі ненадання матір`ю дитини коштів на її утримання батько має право вирішити питання про стягнення аліментів у примусовому порядку. При цьому, доказів, що мати не бере участі в утриманні дитини позивачем не надано. Щодо покликань позивача про здійснення витрат на утримання батьків, зазначає, що такі не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів. Оскільки, на законодавчому рівні закріплено обов`язок повнолітньої дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. А відтак обов`язок по утриманню непрацездатних батьків не може бути перешкодою для реалізації та виконання обов`язку по належному, в тому числі матеріальному, забезпеченню батьками своїх неповнолітніх дітей. Крім того, позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення таких витрат на утримання батька і матері. Крім того, батьки позивача є пенсіонерами та відповідно отримують пенсію. Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а відповідно має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вбачається із розрахунку розміру аліментів позивач являється працездатним, отримує стабільний високий дохід. Інформації щодо погіршення його стану здоров`я не надано. Разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача [PERSON] [PERSON] , через систему «Електронний суд», подала клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Як вбачається із позовних вимог, предметом позовних вимог є зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 20.06.2024 року Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку /доходу/ платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.06.2024 року /а.с. 30/. 12.11.2025 року старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бехарською Т. М. відкрито виконавче провадження № 76504637 на підставі судового наказу № 462/4977/24, виданого 20.06.2024 року Залізничним районним судом м. Львова /а.с. 3/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.01.2021 року [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 57. Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] /а.с. 7/. Відповідно до акту № 412 від 04.04.2019 року складеного комісією ЛКП «Старий Сихів», [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] з батьком [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Згідно акту обстеження фактичного місця проживання № 041 від 25.11.2024 року складеного ОСББ «Калиновий двір-4» під час проведення перевірки квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає за даною адресою з батьком [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Згідно актового запису про народження [PERSON] , народилась [INFO] . Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] /а.с. 10/. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька. Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька. Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Як передбачає ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою У країни. Конвенцією про права дитини 1989 року, визначається ряд принципів правового статусу дитини, серед яких є: пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). У Постанові Верховного Суду України від 30.10.2019 року у справі № 462/4973/15-ц міститься правова позиція, що лише значне погіршення матеріального становища батька може стати підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він неспроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. На його утриманні перебуває матір пенсіонер, батько інвалід ІІІ групи та малолітній син. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Позивачем не підтверджено належними доказами та не наведено підстави для зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів відповідає вимогам закону, його зменшення з підстав, що позивач офіційно не працевлаштований суперечитиме інтересам його дітей. За таких обставин суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed