Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-10 00:00:00

03.09.2025 позивач, в особі представника адвоката Зачепіло З.Я., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що має з відповідачем двох спільних малолітніх дітей, на даний час шлюбні відносини між подружжям фактично припинено, діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач фактично усунувся від виконання своїх обов`язків щодо матеріального забезпечення дітей, здійснював грошові перекази в недостатньому розмірі та з порушенням періодичності. Діти відвідують загальноосвітній навчальний заклад, потребують регулярного забезпечення їх усім необхідним для навчального процесу, оплати позашкільних заходів, а крім цього й медичного забезпечення, подарунків, витрат на проїзд, тощо. Вказує, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, працевлаштований в Англії, однак ухиляється від обов`язку утримувати дітей, угода про сплату аліментів між сторонами не укладалася, на прохання надати матеріальну допомогу не реагує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою від 05.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий від імені та в інтересах відповідача його представником адвокатом Островською Г.В., з клопотанням про поновлення строку на його подання. Сторона відповідача вказує на часткове визнання позову, а саме на стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) з часу звернення із позовом до суду і до досягнення ними повноліття. За доводами відзиву відповідач отримував заробітну плату до 2022 року, а з того часу офіційно не працює та доходів не має. За відповідачем на праві спільної часткової власності зареєстрована 1/3 частини квартири в порядку спадкування за законом, грошей на банківських рахунках не має. Також вказує, що діти здорові та не потребують витрат, пов`язаних зі станом здоров`я. У свою чергу позивач має у власності чотири земельні ділянки та отримує плату за надання їх в оренду, квартиру, житловий будинок садибного типу й нежитлове приміщення у м. Суми. Суд поновив строк на подання відзиву, визнавши поважними причини пропуску на звернення із ним. 25.09.2025 надійшла заява про часткове визнання позову у розмірі 6000 грн на двох дітей, при розгляді справи просить врахувати докази, надані разом із відзивом. 15.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою сторона позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що відповідач вводить суд в оману щодо належного позивачу майна, оскільки остання має на праві власності лише квартиру та кладову у м. Суми, проте в будь-якому випадку наявність майна у позивача не звільняє відповідача від обов`язку брати участь у спільному утриманні дітей. Із заявою відповідача про часткове визнання позову позивач категорично не погоджується, адже вона самостійно несе основні витрати на виховання, утримання та розвиток дітей, тоді як відповідач з моменту фактичного припинення подружніх стосунків усунувся від виконання своїх зобов`язань щодо їх матеріального забезпечення, намагаючись повністю звільнитися від участі у забезпеченні належних умов їх життя. Весь тягар забезпечення дітей повністю покладено на позивача, що призводить до додаткового психологічного та фінансового навантаження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Матеріали справи містять заяви представників сторін про проведення судового розгляду без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідженням матеріалів справи судом установлено такі фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.07.2014, актовий запис № 447 /а.с.6/. З копій свідоцтв про народження дітей встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.7, 7зв/. Згідно з копіями витягу з реєстру територіальної громади та довідок про реєстрацію місця проживання особи позивач та діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] /а.с.17, 19, 21/. Відповідач має на праві власності 1/3 частину житла за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2019 /а.с.33-34/. За відомостями з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) щодо [PERSON] останній звітний рік - 2022, відомості про нарахування після вказаного року відсутні /а.с.45-47/. Позивачу на праві власності належить квартира за адресою [ADDRESS] (збігається з місцем реєстрації позивача та дітей) та кладова у цьому ж будинку /а.с. 56, 56зв/. Із заяв по суті справи вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо надання матеріального забезпечення\~\~для утримання двох неповнолітніх дітей, відповідач надає допомогу епізодично та в недостатньому обсязі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Матеріалами позову підтверджено та відповідачем не заперечується, що фактично діти проживають з позивачем, що, на думку суду, покладає на позивача значно більший тягар утримання дітей, в той час як Сімейним кодексом України визначений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання своїх дітей. Так, за приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2, 3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що, за загальним правилом, спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, на користь того із ким проживає дитина. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. Так, суд враховує, що відповідач є батьком дітей та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, що вказує на те, що домовленість між батьками з даного питання не досягнута, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, обов`язок доказування покладено саме на сторону, яка заявляє відповідні вимоги, а суд лише сприяє сторонам у забезпеченні здійснення їх прав. При визначенні розміру аліментів суд,

Outcome: partial